Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/1928/24
Провадження № 1-кп/286/244/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Овруч кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000010 від 03.01.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 17.11.2023 року близько 07.00 години самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08.04.2024 року, коли добровільно з`явився до другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчинення злочину. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Разом з цим, судом встановлено та враховано, що в період з 19.03.2024 року по 28.03.2024 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП „Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф. Горбачевського Житомисрької обласної ради, що є поважною причиною нез`явлення на військову службу.

Допитаний в судовому засіданні, як обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що в листопаді 2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 . 17.11.2023 року самовільно покинув місце розташування частини у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та сімейними обставинами і назад не повернувся. Хоча на виклик слідчого прибув добровільно. За весь період відсутності на військовій службі не вимикав свого мобільного телефону і брав трубку, весь час перебував вдома, але до нього ніхто не приїжджав. Надалі бажає проходити військову службу, але по своїй військовій спеціальності, а не стрільцем, бо не має відповідних навиків і не проходив навчання на стрільця. Проходив навчання на оператора БПЛА. Є учасником АТО з 2014 року. Служив в складі артилерійської бригади на посаді зв`язківця. В серпні 2023 року у нього на тілі утворилося новоутворення, але військовий медик сказав, що це несерйозно, просто лімфовузли напухли. Але насправді проблема була набагато гіршою. Самопочуття погіршувалося. Тому в грудні 2023 року вимушено звернувся до медиків і в березні 2024 року у лікарні Житомира провели операцію по видаленню з шиї гнійної кісти. Паралельно з цими подіями завагітніла дружина і були проблеми з виношуванням вагітності, тому був вдома і доглядав сім`ю. 28.05.2024 року народилася друга дитина.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд задовольнив клопотання учасників судового розгляду про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини і показів обвинуваченого ОСОБА_4 ., його винуватість в інкримінованому йому діянні підтверджується також зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема матеріалами службового розслідування відносно солдата ОСОБА_4 за фактом самовільного залишення військової частини та листом військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2024 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 у жовтнілистопаді 2023 року до командування військової частини з рапортом про надання його відпустки чи звільнення не звертався.

Водночас поважність причини нез`явлення обвинуваченого на військову службу у період з 19.03.2024 року по 28.03.2024 року підтверджується випискою № 7248 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.03.2024 року, згідно з якою ОСОБА_4 у період з 19.03.2024 року по 28.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП „Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Горбачевського Житомирської обласної ради з діагнозом: нагноєна бокова кіста шиї ліворуч, і йому 22.03.2024 року було проведено хірургічну операцію по ліквідації та видаленню бокової кісти шиї, внаслідок чого рекомендовано спостереження сімейного лікаря та хірурга за місцем проживання.

Характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 відомості також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документальними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема:

- згідно з вимогою УІАП ГУНП в Житомирській області, не судимий.

- згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 від 24.04.2012 року є військовозобов`язаним.

- згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_3 , має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

- згідно з листом КНП „Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Горбачевського Житомирської обласної ради від 12.04.2024 року, за психіатричною та наркологічною допомогою не звертався.

- згідно з листом КНП „Бердичівська міська лікарня від 16.04.2024 року, звертався 29.03.2024 року за медичною допомогою до лікаря хірурга з діагнозом: доброякісне новоутворення жирової тканини шкіри та підшкірної клітковини голови, обличчя та шиї; звертався з 18.01.2014 року по 13.12.2016 року за психіатричною допомогою з діагнозом: післятравматичний стресовий розлад, в подальшому за допомогою не звертався; на обліку в лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

- згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_4 ОСОБА_4 , витягом № 2138 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.04.2024 року та довідкою МКВ ЖРЕП № 7 від 11..01.2020 року, зареєстрований та проживає разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

- згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , є батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а матір`ю дитини є ОСОБА_5 .

- згідно з довідкою жіночої консультації КНП „Бердичівська міська лікарня від 20.10.2023 року ОСОБА_5 з 20.10.2023 року знаходилася на лікуванні в денному стаціонарі з діагнозом: вагітність 9 тижнів, загроза переривання вагітності.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення підлягає покаранню в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди нікому не завдано. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Обмірковуючи міру покарання для обвинуваченого, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, є учасником бойових дій, по місцю служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей. З огляду на викладене в сукупності, а також враховуючи, що потерпілої особи від кримінального правопорушення немає, матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не заподіяно, а прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання з ізоляцією від суспільства, на рівні найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Кримінального Кодексу України, яка передбачає відповідальність за інкриміноване діяння, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану, згідно з законом не можливе без реального відбування покарання, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання за цим законом, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з дати фактичного затримання ОСОБА_4 на виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1