Справа №949/133/24
Провадження №1-кс/949/415/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2024 року адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, у якій просить: поновити строк на подання скарги на дії слідчого про закриття кримінального провадження; скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області від 30 травня 2024 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №110000224 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 194 КК України; зобов`язати посадових осіб відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області відновити досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 110000224 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.

Скаргу обгрунтовує тим, що в провадженні СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №110000224 від 26 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, по якому потерпілим в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_3 . 29 грудня 2023 року вказане кримінальне провадження було закрито, про що старшою слідчою СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 було винесено відповідну постанову. Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року, вказана вище постанова була скасована та зобов`язано посадових осіб відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області відновити досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 110000224 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. Всупереч вимогам ухвали слідчого судді, якою було встановлено ряд процесуальних порушень, без виклику сторін та учасників, не проводячи жодних слідчих та розшукових дій, із посиланням на матеріали, що не перебувають у провадженні слідчого, було вчергове винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Примірник даної постанови про закриття кримінального провадження, ОСОБА_3 було отримано особисто, шляхом поштового направлення 07 вересня 2024 року. Зі змісту постанови встановлено, що 21 серпня 2023 року до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_3 з приводу того, що 20 серпня 2023 року близько 22-20 год. в центрі с.Переброди Сарненського району Рівненської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими особами, було пошкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 . 21 серпня 2023 року в ході огляду місця події було оглянуто вказаний автомобіль та виявлено на ньому пошкодження. Відповідно до судової транспортно-товарознавчої експертизи, за експертною спеціальністю №12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 , становить 64653,05 грн. Спосіб та характер закриття кримінального провадження, не виконання слідчим самої постанови, не направлення такої постанови потерпілому з 30 квітня 2024 року до 07 вересня 2024 року, вказують на бажання органу досудового розслідування приховати даний факт, вийти за межі судового контролю такого провадження. Викладені факти, в оскаржуваній постанові вказують на невідповідність правової кваліфікації діяння, так як пошкодження транспортного засобу є наслідком саме хуліганських дій осіб коло яких встановлено. Вважає, що винесена постанова є незаконною, а прийняте рішення слідчою є передчасним та таким, що не відповідає дійсності, прийняте з формальних підстав, мотивоване недопустимими доказами по справі.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст.116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ст.117 КПК України, передбачено право поновлення ухвалою слідчого судді процесуального строку, пропущеного із поважних причин, за клопотанням заінтересованої сторони.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

У будь-якому випадку, в силу положень ст.ст.22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Необхідно звернути увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Зі скаргою адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді 17 вересня 2024 року, у якій просить поновити строк на подання скарги на дії слідчого про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2024 року, мотивуючи це тим, що вказану постанову не було направлено потерпілому, а її примірник ОСОБА_3 було отримано особисто, шляхом поштового направлення 07 вересня 2024 року.

До матеріалів скарги долучено клопотання потерпілого ОСОБА_3 про ознайомленням із матеріалами кримінального провадження №110000224, яке адресовано ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області та зареєстроване останнім 30 серпня 2024 року.

Згідно повідомлення старшого слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 02 вересня 2024 року на вказане клопотання, у кримінальному провадженні №110000224 від 26 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, 30 квітня 2024 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а постанову про закриття кримінального провадження направлено начальнику ВП №1 для встановлення осіб, які вчинили пошкодження майна та вирішення питання про притягнення їх до адміністративної відповідальності. До вказаного повідомлення, долучено копію постанови про закриття кримінального провадження. Інших доказів до матеріалів скарги не долучено.

При вирішенні питання про поновлення прощеного строку на подання скарги, слідчим суддею встановлено, що будь-яких доказів, на підтвердження того, що оскаржувану постанову потерпілим отримано 07 вересня 2024 року до матеріалів скарги не долучено. Саме посилання скаржника на дату отримання потерпілим постанови про закриття вищевказаного кримінального провадження, без мотивованих та достатніх підстав для поновлення такого строку та доказів, які підтверджують дату отримання потерпілим копії постанови, не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного строку, а тому не заслуговують на увагу.

Разом із цим, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає права чи обов`язку слідчого судді витребовувати будь-які матеріали для з`ясування вказаних обставин до відкриття провадження.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує усіх учасників кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, вимог інших актів законодавства.

Слідчий суддя зауважує, що дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу України та належного порядку звернення до суду є складовою належного здійснення правосуддя.

В даному випадку, єдиним доказом, з якого є можливість обраховувати процесуальні строки є - 02 вересня 2024 року, тобто дата, яка міститься на повідомленні, адресованому потерпілому ОСОБА_3 , разом з яким було направлено копію постанови про закриття кримінального провадження. Вказане свідчить про те, що до слідчого судді із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, скаржник звернувся вже поза строком її оскарження.

Частина 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" визначив, зокрема, що сторона зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У той же час в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 справа «Мельник проти України» (Заява 23436/03) суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, строки для вчинення певних дій, визначені у процесуальному законодавстві, мають дисциплінувати осіб, що звертаються до суду.

Крім того, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу не те, що постанова про закриття кримінального провадження була постановлена 30 квітня 2024 року, але ОСОБА_3 до моменту отримання постанови про закриття, як сторона кримінального провадження, не цікавився вказаним досудовим розслідуванням та проведенням слідчих дій в його рамках, чи результатом, про що свідчить подане ним клопотання до ВП №1 лише 30 серпня 2024 року.

Згідно ч.2 п.3 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо: скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайте підстав для її поновлення.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального процесу, передбачених ст. 7 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, при цьому слідчим суддею не встановлено жодних об`єктивних причин, які б перешкоджали вчасно звернутися до суду із вказаною скаргою. Відтак, підстав для поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, яка прийнята 30 квітня 2024 року не встановлено, а тому скаргу необхідно повернути скаржнику.

Відповідно до ч. 3 ст.304 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.303,304 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє заявника права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Слідчий суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1