Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1654/2024 Справа № 641/5070/24
УХВАЛА
31 липня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання.
Досудовим розслідування встановлено, що 08.06.2024 року до ЧЧ ВП №2 ХРУП № 1 ГУНП в Х/о надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа 08.06.2024 року скоїла крадіжку мобільного телефону "РОСО с 40", рюкзаку та документів по АДРЕСА_1 .
В ході огляду місця події 28.07.2024 року за адресою:
АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав чорний рюкзак, посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , водійські права на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон "РОСО с 40", у корпусі чорного кольору. Вищевказане майно було вилучено та упаковано у полімерний пакет.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно може зберігати сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, подали до суду заяву про розгляд клопотання без їх участі.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду клопотання, матеріали справи містять заяву останнього, у якому він просить проводити розгляд клопотання без його участі та не заперечує проти задоволення такого.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно із вимогами ч. 4 ст.107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи, дійшов висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно протоколу огляду місця події 28.07.2024 року, який було проведено за адресою:
АДРЕСА_1 , у ході якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав чорний рюкзак, посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , водійські права на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон "РОСО с 40", у корпусі чорного кольору. Вищевказане майно було вилучено та упаковано у полімерний пакет.
Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 29.07.2024 року вилучені під час огляду місця події предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони відчуження з передачею майна на зберігання ОСОБА_5 з попередженням останнього про відповідальність за збереження цілісності вказаного майна.
Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ :
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно: чорний рюкзак, посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , водійські права на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон "РОСО с 40", яке було вилучено у ході огляду місця події 28.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Передати чорний рюкзак, посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , водійські права на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон "РОСО с 40" на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .
Попередити ОСОБА_5 про відповідальність за збереження цілісності вказаного майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1