КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6603/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурор: ОСОБА_6

адвокат: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року- відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися системним блоком марки HP з номером CZC6197FSN, системним блоком DELL з номером 3 , жорстким диском WMC6Y0F3LEOZ, системним блоком DELL з номером DB02941 MSIP CRM-INT-7265NGW, системним блоком марки HP з номером 00180-912-956-638, системним блоком Intel G3260, системним блоком HP з номером CZC75277B3 , жорстким диском з номером WCC6Z3PXEKAJ та моноблоком Asus з номером K2PTCJ005939084 , що належать ТОВ «ВС Груп менеджмент».

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що вилучені електронні носії інформації не являються тимчасово вилученим майном, оскільки відповідно до частини сьомої статті 236 КПК України дозвіл на їх вилучення був наданий ухвалою слідчого судді від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к.

Вказує, що чинні норми КПК України не містять заборони у зверненні до суду з клопотанням про арешт майна після спливу будь-якого проміжку часу.

Посилається на те, що ухвала слідчого судді про повернення майна ТОВ «ВС Груп менеджмент» від 21 лютого 2023 року містить суперечність щодо статусу майна як тимчасово вилученого з ухвалою слідчого судді від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к та слідчим суддею не вмотивовано чому береться до уваги саме ухвала про повернення тимчасово вилученого майна від 21 лютого 2023 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, а також пояснення захисника ОСОБА_7 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року за частиною другою статті 110, частинами третьою, четвертою статті 190, частинами третьою, п`ятою статті 191, частиною третьою статті 206, частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною першою 255, частиною третьою статті 258-5, частиною третьою статті 362, частиною другою статті 364, частиною другою статті 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території України, починаючи з 2001 року і до теперішнього часу, здійснює систематичну протиправну діяльність злочинна організація, що організована та представлена громадянами РФ та до числа організаторів якої належать наступні громадяни РФ: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також установлено, що вказані особи розробили план злочинної діяльності, основною метою якого є особисте незаконне збагачення на території України, шляхом вчинення наступних злочинів:

- протиправного шахрайського заволодіння декількох груп активів, а саме об`єктів енергетичної та промислової сфери, а також мережі готельних комплексів та об`єктів комерційної інфраструктури;

- заволодіння майном та грошовими коштами за попередньою змовою групою осіб;

- ухилення від сплати податків на території України підконтрольними підприємствами;

- легалізації доходів одержаних злочинним шляхом;

- вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, в тому числі умисних дій, з метою зміни меж території або державного кордну України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб з метою збереження контролю.

Організатори протиправної діяльності, а також учасники (службові особи, тощо) групи компаній «VS Energy» та низка інших пов`язаних осіб, протягом тривалого часу вчиняли та продовжують вчиняти системні заплановані заходи, направлені на шкоду та підрив суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а також колабораційної діяльності - публічного заперечення здійснення збройної агресії російською федерацією проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України або публічних закликів до підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та/або окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

У період часу з 10:30 22 листопада 2022 року по 17:11 23 листопада 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к проведено обшук офісних приміщень групи компаній «VS Energy» за адресою: АДРЕСА_1, в ході якого виявлено та вилучено комп`ютерну техніку - системний блок марки HP з номером CZC6197FSN, системний блок DELL з номером 3, жорсткий диск WMC6Y0F3LEOZ, системний блок DELL з номером DB02941 MSIP CRM-INT-7265NGW, системний блок марки HP з номером 00180-912-956-638, системний блок Intel G3260, системний блок HP з номером CZC75277B3, жорсткий диск з номером WCC6Z3PXEKAJ та моноблок Asus з номером K2PTCJ005939084.

Вказаною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к надавався дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення документів та речей, що стосуються (зберегли сліди або містять інші відомості) фінансово-господарської діяльності певних юридичних осіб вказаних в ухвалі, за 2017-2020 роки, електронних носіїв інформації (сервера, системні блоки, моноблоки, ноутбуки, планшети, жорсткі-диски, флеш-накопичувачі, мобільні телефони, оптичні диски).

06 вересня 2024 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року- відмовлено.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Обґрунтовуючи у клопотанні підстави для накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку офісних приміщень групи компаній «VS Energy» за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к, слідчий у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року у справі №757/32534/22-к надавався дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення документів та речей, що стосуються (зберегли сліди або містять інші відомості) фінансово-господарської діяльності певних юридичних осіб вказаних в ухвалі, за 2017-2020 роки, електронних носіїв інформації (сервера, системні блоки, моноблоки, ноутбуки, планшети, жорсткі-диски, флеш-накопичувачі, мобільні телефони, оптичні диски), слідчим у клопотанні та під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за частиною другою статті 110, частинами третьою, четвертою статті 190, частинами третьою, п`ятою статті 191, частиною третьою статті 206, частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною першою 255, частиною третьою статті 258-5, частиною третьою статті 362, частиною другою статті 364, частиною другою статті 365-2 КК України, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені системні блоки та жорсткі диски можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених вказаними статтями КК України.

У клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання системних блоків та жорстких дисків.

Окрім того, у клопотанні не зазначено та до матеріалів не долучено постанову слідчого про визнання майна, на яке прокурор просить накласти арешт, речовими доказами у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року. Така постанова не надана прокурором і в суді апеляційної інстанції.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документу, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу, та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та дійти висновку про відповідність цього майна положенням статті 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу.

Також, як правильно зауважено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року у справі №757/5132/23-к задоволено клопотання представника ТОВ «ВС Груп менеджмент» та зобов`язано уповноважених осіб у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року повернути ТОВ «ВС Груп менеджмент» вилучене в ході обшуку приміщень групи компаній «VS Energy» за адресою: АДРЕСА_1, майно, як тимчасово вилучене.

Таке рішення слідчого судді мотивовано тим, що вилучене 23 листопада 2022 року в ході обшуку приміщень групи компаній «VS Energy» за адресою: АДРЕСА_1, майно, а саме: системний блок марки HP з номером CZC6197FSN, системний блок DELL з номером 3, жорсткий диск WMC6Y0F3LEOZ, системний блок DELL з номером DB02941 MSIP CRM-INT-7265NGW, системний блок марки HP з номером 00180-912-956-638, системний блок Intel G3260, системний блок HP з номером CZC75277B3, жорсткий диск з номером WCC6Z3PXEKAJ та моноблок Asus з номером K2PTCJ005939084 не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 167 КПК України, а тому на підставі пункту 4 частини першої статті 169 цього Кодексу підлягає поверненню.

Вилучені комп`ютерна техніка та флеш-накопичувачі не входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а тому у розумінні частини сьомої статті 236 КПК України вони вважаються тимчасово вилученим майном.

Зазначена ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року набрала законної сили, а відтак підлягає безмовному виконанню у розмінні частини другої статті 21, частини другої статті 369 КПК України.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить та органом досудового розслідування не надано доказів того, що майно, вилучене 23 листопада 2022 року під час проведення обшуку приміщень групи компаній «VS Energy» за адресою: АДРЕСА_1, може бути речовими доказами у кримінальному провадженні №0000073 від 22 листопада 2012 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 110, частинами третьою, четвертою статті 190, частинами третьою, п`ятою статті 191, частиною третьою статті 206, частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною першою 255, частиною третьою статті 258-5, частиною третьою статті 362, частиною другою статті 364, частиною другою статті 365-2 КК України.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

При цьому, за наявності ухвали слідчого судді про зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно, що набрала законної сили та підлягає безумовному виконанню, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, через більш як вісімнадцять місяців звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилучених у приміщеннях групи компаній «VS Energy» комп`ютерної техніки та флеш-накопичувачів

Натомість, клопотання про арешт тимчасово вилученої комп`ютерної техніки та флеш-накопичувачів в ході проведення обшуку, який відбувався 23 листопада 2022 року, подано прокурором 29 серпня 2024 року, тобто поза межами строків, передбачених абзацом 2 частини п`ятої статті 171 КПК України.

Крім того, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, слідчий не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника такого майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на вказане у клопотанні майно не може бути накладений за обставин, викладених у клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, оскільки відомостей на підтвердження вказаних обставин матеріали клопотання не містять та прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3