Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1821/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/702/24
Категорія ст.78 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року, якою відмовлено у звільненні засудженого ОСОБА_6 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року відмовлено у звільненні засудженого ОСОБА_6 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Суддя своє рішення обґрунтував тим, що під час іспитового строку, а саме 29.09.2022 року засудженому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке перебуває вже на стадії судового розгляду.

Крім того, суд звільняє засудженого від призначеного покарання лише за поданням органу пробації, відповідно до ст.165 КВК України.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його необґрунтованим, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Стверджує, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що судом порушено принцип презумпції невинуватості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі системного аналізу вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та особової справи №51/2022, вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.07.2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вироком суду на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк 1 (один) рік визначений ОСОБА_6 за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.07.2022 року закінчився 15.07.2023 року.

В суді першої інстанції під час розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 було встановлено, що в провадженні Богунському районному суді м.Житомира перебуває на розгляді кримінальне провадження №0001275 від 24.08.2022 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України.

Вказані обставини захисник ОСОБА_7 та засуджений не заперечували.

Також, це підтверджено обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_6 та листом Богунського районного суду м.Житомира від 18.03.2023 року.(а.с.28-29, 33)

На час розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 , вищевказане кримінальне провадження перебувало на стадії судового розгляду та не розглянуто по суті.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом порушено презумпцію невинуватості та ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку то вони є помилковими з огляду на таке.

Згідно із п.14) ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Із роз`яснень викладених в п.10) Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину

стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого

від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає

справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю

вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому

порядку.

Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За наведених обставин вирішення клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання по закінченню іспитового строку призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.07.2022 є передчасним, оскільки відомо, що ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Враховуючи, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває на розгляді кримінальне провадження №0001275 від 24.08.2022 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України, це безпосередньо впливає на правильність прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, доводи захисника ОСОБА_7 , що ухвала суду підлягає скасуванню апеляційний суд вважає необґрунтованими.

У даному випадку, на переконання апеляційного суду, права ОСОБА_6 , передбачені ст.6 Європейської конвенції з прав людини, ст.62 Конституції України, ст. 17 КПК України, ст. 2 КК України не порушені, оскільки рішення про направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком від 04.08.2016 року у зв`язку з вчиненням нового злочину в період іспитового строку судом не приймалось, іспитовий строк визначений за вироком суду закінчився, в зв`язку з чим припинилося виконання ним покладених на нього судом обов`язків, що свідчить про те, що на даний час щодо ОСОБА_6 органами пробації жодні обмеження його прав не застосовуються, а лише визнано передчасним та відтерміновано вирішення питання про можливість звільнення його від призначеного покарання до прийняття рішення у іншому кримінальному провадженні.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду, що питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку вирішується за поданням органу пробації, відповідно до ч.2 ст. 165 КВК України який здійснював контроль за його поведінкою, а не за бажанням сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року, якою відмовлено у звільненні засудженого ОСОБА_6 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку- без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: