Провадження №1-кп/523/1476/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4

обвинуваченої (підсудної) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000476, внесене до ЄРДР 17.07.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, із неповною середньою освітою, незаміжньої та офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої і засудженої:

- 06.10.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.185, ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за корисливий злочин, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією рф проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, неодноразово продовженого відповідними Указами Президента і законами України, приблизно в обідній час доби (більш точний час не встановлено), перебуваючи в коридорі загального користування, що розташований на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , звернула увагу на те, що двері до сусідньої квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку не зачинені. Зайшовши в квартиру, ОСОБА_5 побачила в ближньому правому куті від входу холодильник марки «Indesit», який належить ОСОБА_6 , після чого у останньої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке визначила об`єктом свого злочинного посягання.

В подальшому, підсудна ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись у відсутності уваги за її діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_4 , перекатами з боку в бік винесла в коридор загального користування належний потерпілому ОСОБА_6 . холодильник марки «Indesit».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підсудна ОСОБА_5 , не попередивши іншу особу про те, що холодильник їй не належить, за допомогою останнього погрузила вищезазначений холодильник марки «Indesit» на складний господарський візок, перенесла та залишила його у подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , залишивши таким чином місце скоєння злочину та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явився, звернувшись до суду із заявою, в якій просить суд провести судовий розгляд без його участі і раніше надані показання підтверджує в повному обсязі, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду та з урахуванням позиції інших сторін процесу, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності зазначеного потерпілого.

Підсудна ОСОБА_5 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого нею при наведених вище обставинах, будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила суду про обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, а саме про час, місце і мотиви таємного викрадення майна потерпілого, що відповідає наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім роз`ясненням і обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Отже, суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_5 у скоєнні нею кримінального правопорушення, фактичні обставини якого нею та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудна ОСОБА_5 своїми умисними діями здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а відтак її дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

Так, згідно зі ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

З огляду ж на ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а в п.1 примітки цієї ж статті визначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудній ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого нею під час дії воєнного стану в зв`язку зі збройною агресією рф проти України та те, що скоєне нею кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину проти власності, а також судом ураховується викладені у обвинувальному акті відомості щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у зв`язку з поверненням органом досудового розслідування викраденого майна, стан здоров`я підсудної та характеризуючі її особу дані.

Так, суд приймає до уваги, що підсудна ОСОБА_5 зі слів страждає певними захворюваннями, з приводу чого отримує замісну терапію; забезпечена місцем реєстрації та проживання на території м.Одеси, де характеризується посередньо; незаміжня та зі слів має повнолітню дитину; офіційно не працевлаштована; раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення кримінального правопорушення корисливої спрямованості та за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, до того ж раніше судима і в теперішній час засуджена за скоєння ідентичного кримінального правопорушення корисливої спрямованості за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року (справа №523/17365/23, провадження №1-кп/523/1601/23), що свідчить про схильність підсудної до протиправної поведінки, небажання стати на шлях виправлення та про неможливість її виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_5 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставин, що обтяжують покарання вказаної підсудної, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

З огляду на ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст.71 вказаного Кодексу встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання підсудній ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини визнаного доведеним зазначеній підсудній обвинувачення, ступінь його тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючи дані про особу останньої, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд за вимогами ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаної підсудної і недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень має відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.4 ст.185 означеного Кодексу, із застосуванням положень ч.1 ст.71 цього ж Кодексу та з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Відповідно до ст.63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Згідно зі ст.63 КК України, строк відбуття призначеного засудженій ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання та з часу поміщення вказаної засудженої для відбуття покарання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Виконання вироку в частині поміщення засудженої ОСОБА_5 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», після набрання вироком законної сили, - доручити ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, як органу досудового розслідування.

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні холодильник марки «Indesit», в корпусі білого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, вважати повернутим за належністю вказаній особі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , направити до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання, в частинах наданих їм відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1