Справа № 496/4732/24
Провадження № 1-кс/496/1765/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

15 липня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біляївка, Одеської області, середня освіта, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у кримінальному провадженні №0000483 від 14.07.2024 року, за ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з зазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без альтернативи застосування застави. Свої вимоги мотивує тим, що 13.07.2024 р., близько 23:15 год. ОСОБА_5 , перебував в барі «Алібі», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої. В цей час, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходився в приміщенні бару « ОСОБА_8 », стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході конфлікту, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вийшли на вулицю перед баром «Алібі», де ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров?я людини, переслідуючи мету нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , завдав останньому не менше одного удару правою рукою в область обличчя в результаті чого останній впав на асфальтне покриття.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку, перелому кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу.

Враховуючи вищезазначене, було встановлено достатньо підстав підозрювати у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. За результатами досудового розслідування ОСОБА_5 14.07.2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК України, після чого 15.07.2024 р. по даному факту ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 14.07.2024р.;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.07.2024р;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.07.2024р;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.07.2024р;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.07.2024р;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.07.2024р;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.07.2024р.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України, та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років.

Крім цього, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов?язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на свідків зважаючи на той факт, що досудове розслідування ще триває, а коло усіх свідків не встановлене. Також, підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має легального джерела отримання доходів. Перераховане вище дає підстави припускати можливість вчинення підозрюваним інших умисних злочинів.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, за який згідно ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п?яти до восьми років є необхідним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м?яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання) не буде гарантувати дотримання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України а саме, своєчасне його з`явлення до слідчого та суду на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій, виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного зазначив, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу не обґрунтовано, будь-якої можливості та намірів переховуватися від органів слідства або суду у підозрюваного не має. Доказів зворотного стороною обвинувачення не надано. Зазначає, що після обставин, які мали місце у вечері 13.07.2024 року, підозрюваний, викликав швидку та надав потерпілому першу медичну допомогу. Під час того коли потерпілого забирала швидка, він знаходився у притомному стані. Після вчиненого не переховувався від поліції, та активно сприяв слідству, в тому числі, щодо встановлення усіх обставин справи. На даний момент матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, які б свідчили, що ОСОБА_5 , здійснюючи один удар долонею правої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав намір заподіяти останньому тяжке тілесне ушкодження, тобто діяв умисно, що на переконання сторони захисту виключає кваліфікацію дій підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а може свідчити про необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження. (ст. 128 КК України), тобто про вчинення кримінального проступку. В свою чергу, у віці 19 років ОСОБА_5 допомагає батькові на роботі, у зв?язку із перенесеним ним інфарктом та неможливістю виконувати її самостійно. Підозрюваний є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони. Стосовно знищення, схову або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для розслідування кримінального правопорушення, зазначаємо що під час затримання підозрюваного органами, що здійснюють розслідування справи, було проведенні ряд слідчих розшукових дій, встановлені свідки, покази яких не містять будь-яких суперечностей, та які мають значення для правильної кваліфікації вчиненого.

Крім цього, слідчими було вилучено речі та документи (записи с камер відеоспостереження), що в свою чергу унеможливлює будь-які дії направленні на знищення, схов або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для розслідування кримінального правопорушення.

Так само у підозрюваного не має, а ні бажання, а ні можливості будь-яким чином перешкоджати законному розслідуванні кримінального правопорушення. Підозрюваний активно сприяє розслідуванню цього кримінального правопорушення. Як наслідок, ризиків зазначених слідчим у клопотанні об`єктивно не існує, тому просить застосувати особисте зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п. 62, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання до восьми років позбавленням волі, з середньою освітою, неодружений, офіційно непрацевлаштований.

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд враховує в тому числі, суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним, поведінку особи підозрюваного, яка передувала поданню даного клопотання.

ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, однак його не було оголошено у розшук. Будь-яких намірів переховування від слідства та суду не демонстрував, що свідчить про відсутність таких намірів. Суд звертає увагу, що події відбувались 13.07.2024 року у 23.00-24.00 годині, а затриманий ОСОБА_5 був 14.07.2024 р. о 14.00 годині, отже 14 годин підозрюваний не намагався уникнути спілкування з поліцією. Зворотнього, ініціаторами клопотання не доведено.

Таким чином, ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання за скоєне, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, не здійснив спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а навпаки демонстрував своєю поведінкою готовність допомагати слідству в установленні події, що свідчить про відсутність ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що вже проведено огляд місця події, допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Таким чином, зазначені в матеріалах клопотання відомості, не дають слідчому судді достатніх підстав вважати, що в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може вчиняти спроби вплинути на свідків для уникнення відповідальності, крім того, у разі обрання запобіжного заходу з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, ОСОБА_5 може бути роз`яснено необхідність утримування від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Отже, хоча ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує, однак його імовірність не виправдовує найсуворіший вид запобіжного заходу.

Доказів в обґрунтування існування ризику, відповідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання не містить, оскільки сама лише відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_5 не може однозначно вказувати на можливість скоєння ним інших правопорушень. Тим паче, підозрюваний раніше не судимий, відомостей про скоєння ним адміністративних правопорушень, клопотання не містить. Покази допитаних свідків дають підставу стверджувати про провокативну поведінку потерпілого, та те що, підозрюваний наніс йому один удар (ляпас), намагався надати медичну допомогу.

Крім іншого, стороною захисту надано для огляду слідчому судді, характеристику з місця постійного проживання ОСОБА_5 , відповідно якої, скарг та заяв відносно нього до міської ради не надходило, має постійне місце проживання, активно займається спортом, отримуючи за нього відзнаки, та сусіди ОСОБА_5 , особистими підписами підтвердили, що він проживає за вказаною адресою з народження, є зразковим громадянином, підтримує дружні стосунки з усіма, бере активну участь в громадському житті на вулиці, в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, навпаки дружелюбний, по-можливості надає допомогу. До дорослих ставиться з повагою, спиртні напої та наркотики не вживає. На скоєння злочину не спроможний.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки прокурор та слідчий не підтвердили, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

На думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, забезпечить гарантування щодо запобігання ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Крім того, статтею 29 Конституції України гарантовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби забезпечить можливість задоволення потреб обвинуваченого та сприятиме реалізації його конституційних прав.

При цьому, що стосується обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слід зазначити наступне. Обов`язки, які можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, перелічені у ч.5 ст. 194 КПК України.

Для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вчинення ним дій, що вплинуть на досудове слідство, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, окрім періоду часу - під час оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту, де проживає підозрюваний, та у разі необхідності, щодо отримання медичної допомоги; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом; не відлучатись за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; заборонити спілкування з потерпілим: ОСОБА_9 , свідками: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та іншими свідками у кримінальному провадженні.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує, у відповідно до вимог ст. 178 КПК України, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, що безумовно підтверджено в судовому засіданні, репутацію підозрюваного, скарг та заяв відносно якого до міської ради, де проживає ОСОБА_5 , не надходило, раніше не судимий, відомостей про вчинення ним адміністративних правопорушень, клопотання не містить, майнової шкоди, вказаним злочином не нанесено.

Щодо строку дії ухвали, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. При цьому, запобіжний захід застосовується відносно особи в межах строку досудового розслідування. Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту слід обрати з дати затримання підозрюваного та строком на два місяці, однак в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 14 липня 2024 року до 11 вересня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, такі обов`язки:

1) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, окрім періоду часу - під час оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту, де проживає підозрюваний, та у разі необхідності, щодо отримання медичної допомоги;

2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом;

3) не відлучатись за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

5) заборонити спілкування з потерпілим: ОСОБА_9 , свідками: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та іншими свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ВП № 2 ОРУП №2 в Одеській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 18 липня 2024 року 11.00 год в залі судових засідань № 13 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1