№ 1-кс/755/2584/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника

(в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Севастополя, АР Крим, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 07.02.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036, за підозрою громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України.

Досудовим розслідуванням отримані фактичні дані про те, що громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи уродженкою м. Севастополь, АР Крим, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно, всупереч інтересам держави України, її суверенітету та територіальній цілісності, вчинила пособництво збройним формуванням держави-агресора шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на допомогу збройним формуванням держави-агресора, яка виражається у добровільному зборі, підготовці та передачі матеріальних ресурсів, громадянкою України ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22 листопада 2022 року, добровільно, за власною ініціативою, організовано фонд з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 » (рос. ориг. ІНФОРМАЦІЯ_4") та має наступні реквізити рос. - НОМЕР_1 ; рос. - ИНН НОМЕР_6; рос. - КПП НОМЕР_7; рос. - НОМЕР_2 ; адреса юридичної особи: АДРЕСА_1 , президент фонду - ОСОБА_6 , з 22.11.2022, рос. - ИНН НОМЕР_8). Діяльність вказаної організації направлена на комунікацію з проросійськи налаштованим населенням тимчасово окупованої території України - АР Крим, а також має на меті організацію та виконання зборів гуманітарної допомоги та грошових коштів для подальшої закупівлі та передачі необхідних матеріальних ресурсів військовим формуванням, які приймають участь у проведенні підривної діяльності проти України та задіяні у, так званому «сво».

Так, за керівництва ОСОБА_6 утворений нею благодійний фонд набув широкого розголосу на території півострову, що надало змогу останній залучати до протиправних дій велику кількість населення та фінансово-матеріальних ресурсів, налагодити систему постачання бойовим підрозділам окупаційних військ РФ до їх пунктів тимчасової дислокації, у тому числі на ТОТ України, накопиченого майна у виді військового спорядження, медикаментів, технічних та транспортних засобів, продуктів харчування, тощо.

20 березня 2023 року громадянка ОСОБА_6 надала інтерв`ю, в якому висвітлювала діяльність очолюваного нею, так званого «благодійного фонду «Серце Патріотів», надає інформацію, щодо виконання ста процентів зборів для більш ніж 30 військових підрозділів РФ, які приймають безпосередньо участь у проведенні, так званого «сво», а також, про систематичне надання допомоги «в режимі нон-стоп» - пряма мова, для 10-15 військових підрозділів РФ.

Так, починаючи з листопада 2022 року, усвідомлюючи здійснення відкритої збройної агресії Російської Федерації, керуючись ідеологічними, політичними та корисливими мотивами, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 розпочала активну діяльність, спрямовану на підготовку та збір матеріальних ресурсів, з метою їх подальшої передачі представникам незаконних збройних формувань та збройних сил Російської Федерації, які приймають участь у, так званому «сво» та веденні бойових дій проти Збройних сил України.

З цією метою, ОСОБА_6 , з використанням можливостей соціальної мережі під назвою «ВКонтакте» та створеної нею загальнодоступної, публічної спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (06.06.2024 року відбулась зміна назви на «вузлики перемоги - маскувальні сітки Севастополь») почала на систематичній основі здійснювати поширення матеріалів, що містять інформацію про реквізити її особистого фінансового рахунку, з метою отримання грошових переказів, контактного номеру мобільного зв`язку ( НОМЕР_3 ), адресу, так званого фонду: власної адреси місця проживання ( АДРЕСА_1 ) для надсилання поштових відправлень та фінансових зборів і гуманітарної допомоги для представників окупаційних військ РФ.

Вказані активи ОСОБА_6 , а також, інші колаборанти-учасники, так званого «благодійного фонду «Серце Патріотів», накопичували за адресою розташування організації: АДРЕСА_1 , здійснювали їх фасування, пакування та доставку представникам незаконних збройних формувань, як за місцем розташування штабу, так і транспортуючи їх до місця дислокації відповідних підрозділів бойовиків на тимчасово окупованій території Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей та АР Крим.

Серед іншого, встановлено, що у період з 22.11.2022 року до теперішнього часу, президентом, так званого «благодійного фонду «Серце Патріотів», вжито різноманітних організаційних заходів для оголошення збору грошових коштів, придбання та передачі матеріальних ресурсів у вигляді: бойового та тактичного спорядження (розгрузок, кобур, ременів, рукавиць, форм одягу, бронежилетів, взуття, окулярів та іншого), пристосувань до засобів ведення вогню (коліматорних прицілів, магазинів, тепловізорів, глушників), медичного спорядження (аптечок, турнікетів, медичних рюкзаків препаратів), біноклів, інструментів (засобів ремонту транспортних засобів та військової техніки), маскувальних сіток, палаток, генераторів, газових плит, засобів зв`язку, продуктів харчування, а також, транспортних засобів для представників НЗФ та підрозділам збройних сил Російської Федерації, котрі приймають участь у веденні бойових дій проти сил оборони України.

Про вказані дії ОСОБА_6 , а також, інші підлеглі їй особи, які є координаторами спільноти в соціальній мережі «ВКонтакте» звітували, надсилаючи повідомлення та створюючи дописи щодо необхідності збору певної суми грошових коштів для проведення закупівель відповідних предметів, необхідних бойовикам під час участі у, так званому «сво» на території України, а також, публікували фото та відеозаписи на підтвердження виконання вказаних зборів грошових коштів, платіжних документів щодо придбання певних предметів та їх подальшої передачі представникам окупаційних військ РФ.

У діях громадянки України ОСОБА_6 вбачається систематичний характер та тривалість протиправних дій, що в свою чергу, свідчать про їх добровільність та наявність прямого умислу на протиправну діяльність. Зокрема, в силу наявної життєвого досвіду, громадянка України ОСОБА_6 достеменно розуміє протиправність своїх дій та має на меті завдання шкоди Україні через здійснення пособництва незаконним збройним формуванням держави-агресора через збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів.

Враховуючи зазначенні обставини, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: повідомленням оперативного підрозділу про виявлене кримінальне правопорушення вчинене громадянкою України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 05.07.2024 року, в рамках якого, оглянуто інформацію щодо, так званої «благодійної організації «Серце Патріотів», а саме: контактну інформацію, керівництво, місце розташування тощо; протоколом огляду від 05.07.2024 року, в рамках якого, оглянуто інформацію розміщено в соціальній мережі «ВКонтакте», де виявлено сторінку спільноти, так званою «благодійної організації «Серце Патріотів» (на час огляду назву змінено), факти організації зборів (звіти про результати) громадянкою України ОСОБА_6 , з метою подальшої передачі зібраних ресурсів збройним формуванням РФ, які діють на окупованих територіях України; протоколом огляду від 05.07.2024 року, в рамках якого, оглянуто сайт інформаційного видання «НТС», де розміщено відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_6 , яка розповідає про діяльність, так званої «благодійної організації «Серце Патріотів» та надану допомогу збройним формуванням РФ, які діють на ТОТ України під час проведення, так званого «сво».

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 12.07.2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про її виклик на 17.07.2024 року, 18.07.2024 року та 19.07.2024 року опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) від 12 липня 2024 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, з метою належного вручення повідомлення про підозру, а також, з метою направлення повісток про виклик громадянки ОСОБА_6 для проведення процесуальних дій, вказаній особі на номер телефону: « НОМЕР_3 » (інформація про яку встановлена оперативним шляхом, а також, в ході досудового розслідування) направлено скан-копію повідомлення про підозру громадянці ОСОБА_6 від 09.07.2024 року, а також, повістки про її виклик на 17.07.2024 року, 18.07.2024 року та 19.07.2024 року. Вказане підтверджується протоколом огляду від 12.07.2024 року.

Проте, ОСОБА_6 за вказаними повістками не прибула, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала. У зв`язку з викладеним, в органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності і її місцезнаходження невідоме, 22.07.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

На даний час, встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України та матеріалами оперативного підрозділу.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вказане підтверджує наявність ризиків, передбачених п. п. 1-2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити або сховати документи, які можуть бути виявлені в ході досудового розслідування, частина з яких перебуває на тимчасово окупованій території Кримського півострова, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у здійсненні пособництві державі агресору, тобто, у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу (пособництво) збройним формуванням держави-агресора, вчиненому громадянином України, з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, що підтверджується рядом доказів, свідчать про те, що вона переховується від органів досудового розслідування та суду, органи досудового розслідування не можуть впливати на її процесуальну поведінку, а вона може незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також, іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останньої не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, будучи проінформованою про проведення процесуальних дій відносно неї, переховується від органу досудового розслідування і суду, може знищити чи спотворити речі та документи, які можуть бути виявлені в ході досудового розслідування та перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим, може незаконно впливати на свідків та в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останньої не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначивши, що останню належним чином не повідомлено про підозру та про дату, час і місце судового засідання, зібрані докази не є переконливими та достатніми для застосування до його підзахисної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, підозрювана ОСОБА_6 об`єктивно не має можливості прибути на виклики слідчого, оскільки перебуває на непідконтрольній Україні території.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 07.02.2024 року.

09 липня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000036 від 07.02.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 141 ( НОМЕР_5 ) від 12.07.2024 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 17.07.2024 року, 18.07.2024 року та 19.07.2024 року про виклик її до прокуратури АР Крим та м. Севастополя або до слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № НОМЕР_4 (7801) від 12.07.2024 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і її місцезнаходження невідоме, 22.07.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , яка, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхала з неї до теперішнього часу, не з`явилася на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що остання переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, або без такої, яке може бути призначене підозрюваній у разі визнання її винуватою, а усвідомлення підозрюваною цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополя, АР Крим, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: