Справа № 461/8462/24
Провадження № 1-в/461/262/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 ,-

встановив:

провідний інспектор Галицького районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання звільнення від відбування покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування подання покликається на те, що 14.10.2024 до Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на виконання надійшла копія вироку Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2024 (справа № 465/1929/20, 1-кп/465/413/24).

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. А саме, за те, що 19.03.2020 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «Ашан Південний» по вул. В. Великого, 58 у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, вчинив замах на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 244,98 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024року (далі Закон №№ 3886-ХІ), який набрав чинності 09.08.2024року, внесено зміни до КУпАП. Зокрема, ст. 51 цього Кодексу викладено у редакції, яка визначає дрібною крадіжкою викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2020 році становив 1051 грн.

Виходячи з наведеного згідно з Законом № 3886-ХІ кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2102 грн, вчинене у 2020 році.

Оскільки, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, просить подання задоволити.

Представник органу пробації та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник органу пробації ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд подання за її відсутності.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).

З урахуванням наведених вище положень вважаю за можливе провести розгляд подання за відсутності осіб які не прибули в судове засідання. При цьому, суд також виходить з того, що питання звільнення від відбування призначеного покарання не погіршує становище засудженого.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» становить 2102 грн.

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2020 році становив 1 051грн.

Таким чином, згідно з Законом № 3886-ХІ кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2102 грн. вчинене у 2020 році.

Судом встановлено, що 14.10.2024 до Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на виконання надійшла копія вироку Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2024 (справа № 465/1929/20, 1-кп/465/413/24).

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. А саме, за те, що 19.03.2020 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «Ашан Південний» по вул. В. Великого, 58 у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, вчинив замах на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 244,98 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене також відповідає постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 серпня 2024 року справа №567/507/20 провадження №51-7110 км 23.

Крім того, суд враховує і те, що принцип зворотної дії закону у часі, особливо в контексті звільнення від кримінальної відповідальності, є важливим аспектом правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, виходячи з принципу зворотної дії більш м`якого кримінального закону, судам слід застосовувати, з усіх чинних у період між вчиненням злочину і винесенням вироку закон, який був найбільш сприятливим для обвинуваченого. Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі. Це означає, що такі закони повинні застосовуватися до діянь, вчинених до їх набрання чинності, якщо вони є більш сприятливими для обвинуваченого. У свою чергу, принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону є важливим елементом правової визначеності та справедливості.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного йому покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2024 (справа № 465/1929/20), у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, засудженим протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2024.

Суддя ОСОБА_6