Провадження № 1-кс/344/7394/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000027 від 10.05.2024, -

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернулася із скаргою, у якій просить зобов`язати слідчих у кримінальному провадженні №0000027 від 10.05.2024 розглянути клопотання про проведення слідчої дії від 26.09.2024 за вих. №6, щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_6 .

У судовому засіданні адвокат вказала, що не підтримує вимоги скарги.

Вислухавши думку адвоката, слідчої, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Відповідно до ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема, диспозитивність; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Детальний аналіз наведених норм права, які передбачають загальні засади кримінального провадження, вказує, що діючим законодавством на слідчого суддю покладено обов`язок розглядати скаргу особи на дії чи бездіяльність слідчого (прокурора) лише у випадках передбачених Законом та за наявності на то ініціативи особи, яка має право на таке оскарження.

В той же час, заявник, зробивши таку заяву, на переконання слідчого судді, скористався своїм безумовним правом на припинення судового провадження в зазначений спосіб.

У даному випадку, залишення скарги без розгляду є ознакою досягнення скаржником дотримання його прав, свобод, інтересів у позасудовий спосіб та свідчить про недоцільність судового контролю з боку слідчого судді в розумінні п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, дотримуючись принципів незалежності та неупередженості (ст.21 КПК України), не має права проявляти власної ініціативи та проводити розгляд скарги всупереч волевиявленню заявника.

Відтак, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшла висновку, що подану скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 26 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 за №1, на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000027 від 10.05.2024 залишити без розгляду.

Повна ухвала - 24.10.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1