н/п 1-кс/766/5412/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000734 від 12.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

17.07.2024 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому він просив: з метою збереження речового доказу накласти арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль марки «Nissan», модель «Almera», рік випуску 2012, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Розгляд клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України провести без повідомлення та участі власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 12.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2023 надійшло повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_3 , про те, що 08.05.2023 близько 10:00 год. військовослужбовці рф, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , незаконно вилучили автомобіль заявника «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору.

Під час досудового розслідування 20.05.2024 допитаний потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав покази, що ще до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, він був за кордоном в Угорщині, де на даний час і перебуває. Автомобіль марки «Nissan», моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, стояв в гаражі за адресою АДРЕСА_1 , у його товариша ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом з ОСОБА_7 знаходився, і зараз знаходиться в Угорщині. Так приблизно 01.05.2023 ОСОБА_7 зателефонували батьки які були сусідами ОСОБА_8 та повідомили, що автомобіль та документи на нього були викрадені військовослужбовцями рф (документи та ключі від автомобіля знаходилися у батьків). Вони розповіли йому що військовослужбовці рф ходили по селу та перевіряли гаражні приміщення на наявність автомобілів, так за адресою АДРЕСА_1 , де знаходився гараж його товариша ОСОБА_6 , вони знайшли автомобіль ОСОБА_7 , так як нікого не було вдома, вони запитали у сусідки (ім?я він не пам?ятає) чий він, вона відповіла що це сусід (тобто ОСОБА_7 ) поставив на зберігання у знайомого, бо працює за кордоном, та сказала що власники живуть не далеко звідси, потім вона вказала на дім його батьків які живуть поруч, військовослужбовці рф прийшли до батьків та погрожуючи автоматичною зброєю забрали документи та ключі від автомобіля. Приблизно через місяць, військовослужбовці рф приїхали до будинку його батьків та сказали їм щоб виходили на вулицю, зі словами «ВАМ ПОВЕЗЛО» повернули документи, ключі від автомобіля та сам автомобіль.

Батьки одразу зателефонували ОСОБА_7 та розповіли це. Він одразу зателефонував своєму другу ОСОБА_9 та сказав брати автомобіль в особисте користування, щоб знову не забрали військові рф, на що ОСОБА_10 погодився. Так, 17.06.2023 приблизно о 11:00 годині його товариш ОСОБА_10 був біля магазину (назву вже не пам?ятає) в центрі АДРЕСА_2 , до нього під`їхав автомобіль з військовослужбовцями рф, та погрожуючи автоматичною зброєю викрали документи, ключі від автомобіля та сам автомобіль, після чого товариш написав ОСОБА_7 та сказав, що автомобіль викрали, з тих пір з ним він не спілкувалися. Приблизно через пів року після викрадення авто ОСОБА_7 писали знайомі, та повідомляли що бачили як на його автомобілі їздили люди у військовій формі рф по АДРЕСА_3 . Про автомобіль з того часу ніякої інформації він більше не отримував.

Потерпілий ОСОБА_5 надав скріншот свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з додатку «ДІЯ» НОМЕР_4 .

20.05.2024 автомобіль марки «Nissan», моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2012 року, білого кольору оголошено в розшук, про що винесено постанову про оголошення в розшук транспортного засобу.

20.05.2024 року автомобіль марки «Nissan», моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2012 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як даний транспортний засіб є предметом вчинення даного кримінального правопорушення та в результаті заволодіння вищевказаним транспортним засобом діями військових рф спричинено матеріальні збитки, а також вказаний транспортний засіб може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містить ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, як речовий доказ.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладені арешту на майно, яке зареєстроване на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, адже є ймовірність того, що незастосування арешту може призвести до пошкодження, псування, знищення вказаного транспортного засобу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, причини неявки не пояснив, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 12.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2023 надійшло повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_3 , про те, що 08.05.2023 близько 10:00 год. військовослужбовці рф, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , незаконно вилучили автомобіль заявника «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору.

20.05.2024 автомобіль марки «Nissan», моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2012 року, білого кольору оголошено в розшук, про що винесено постанову про оголошення в розшук транспортного засобу.

20.05.2024 року автомобіль марки «Nissan», моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2012 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як даний транспортний засіб є предметом вчинення даного кримінального правопорушення та в результаті заволодіння вищевказаним транспортним засобом діями військових рф спричинено матеріальні збитки, а також вказаний транспортний засіб може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містить ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, як речовий доказ.

З огляду на викладене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а не накладення арешту може призвести до його знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Nissan», модель «Almera», рік випуску 2012, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1