Справа №478/1503/24 пров. №1-в/478/454/2024
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
13 листопада 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX,
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтоване тим, що у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відбуває покарання ОСОБА_4 засуджений: 1) 17.11.2020 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_4 в частині звільнення від відбування призначеного цим вироком покарання, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, скасовано. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 2) 20.10.2021 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяця; Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.08.2022 року у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року в частині звільнення від відбування призначеного цим вироком покарання скасовано та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці; 3) 24.02.2023 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ст.395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць. На підставі ст.71 КК України, приєднано невідбуту частину покарання за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці; 4) 10.04.2023 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 , ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року в частині звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України, та Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року скасовано в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, та за сукупністю вироків. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано засудженим за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 5) 29.05.2024 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністрація ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено, просить вирішити питання щодо приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд подання в їх відсутності, просили задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила задовольнити.
Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 2 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76КК України.
Вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_4 в частині звільнення його від відбування призначеного цим вироком покарання, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки на підставі чст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України скасовано. Постановлено новий вирок. ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року набрав законної сили 08.12.2021 року.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Вирок набрав законної сили 22.11.2021 року.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.08.2022 року у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року в частині звільнення від відбування призначеного цим вироком покарання скасовано та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Строк покарання обчислювати з 06.06.2022 року.

Ухвала набрала законної сили 09.08.2022 року.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ст.395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць. На підставі ст.71 КК України, приєднано невідбуту частину покарання за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці. Строк покарання обчислювати з 06.06.2022 року.

Вирок набрав законної сили 04.04.2023 року.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2020 року, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.12.2021 року в частині звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України, та Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Початок строку відбування покарання обчислювати з дати набрання вироком законної сили. В строк покарання зараховано покарання відбуте за попереднім вироком з 06.06.2022 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року стосовно ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано засудженим за ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироку законної сили, тобто з 22.06.2023 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання, відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, з 06.06.2022 року по 21.06.2023 року включно. В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без змін.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року набрав законної сили 22.06.2023 року.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, врахованих даним вироком та вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим, призначеним вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06.06.2022 року.

Вирок набрав законної сили 01.07.2024 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової

соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ від 15 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1135 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2270 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2270 грн, вчинене у 2021 році.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року ОСОБА_4 таємно здійснив викрадення чужого майна: 23.01.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 258 грн 25 коп.; 04.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.; 04.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.; 05.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.; 05.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 506 грн 74 коп.; 07.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.; 07.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.; 10.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 258 грн 25 коп.; 26.03.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 240 грн; 27.03.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 233 грн 20 коп.; 28.03.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 240 грн; 28.03.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 240 грн; 07.04.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 262 грн 42 коп.; 08.03.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 242 грн 93 коп.; 08.04.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 485 грн 86 коп.; 25.05.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 242 грн 93 коп.; 04.06.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 262 грн 42 коп.; 08.02.2021 року заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 253 грн 37 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинені ОСОБА_4 в період з 23.01.2021 року по 04.06.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року ОСОБА_4 30.11.2021 року таємно здійснив викрадення чужого майна заподіявши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1937 грн 33 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 30.11.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2024 року ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, а саме 08.04.2021 року, завдавши матеріальну шкоду потерпілому на суму 258 грн 25 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 08.04.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)

Таким чином, з наведеного вбачається, що, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи декриміналізацію діянь, вчинених засудженим, введену новим Законом, на підставі ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків скасований, та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2024 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Визначаючи остаточне покарання, суд застосовує положення ч.4 ст.70 КК України, так як ОСОБА_4 належить відбувати покарання, призначені йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків скасований, та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П о с т а н о в и в:

Подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2021 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків скасований, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 року, який вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2023 року в частині призначення покарання скасований, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироку законної сили тобто з 22.06.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, з 06.06.2022 року по 21.06.2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1