Справа № 129/4057/23
Провадження №11-кп/801/1060/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000250, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.06.2023 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Гнатівка Гайсинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця села Гнатівка Гайсинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що на початку травня 2023 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 та особою, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, перебуваючи в селі Гнатівка Гайсинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, погодилися на пропозицію особи, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, вчинити крадіжку чужого майна із складського приміщення, належного ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, діючи за попередньою змовою, розподіливши між собою ролі у реалізації кримінально-протиправних дій, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, підійшли до території зернотоку, де розташоване складське приміщення, по АДРЕСА_3 .

Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, згідно з раніше обумовленим планом, ОСОБА_9 залишився чекати біля водонапірної башні, а ОСОБА_7 спільно з особою матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, підійшли до огорожі території зернотоку, де через недобудовану частину цегляної стіни огорожі зернотоку, особа, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, проникла на територію зернотоку, а ОСОБА_7 залишився зовні біля огорожі, щоб у разі появи сторонніх осіб, запобігти викриттю їх протиправної діяльності. Проникнувши до складського приміщення зернотоку через дерев`яні двері, які складаються з двох частин, особа, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, із вказаного складського приміщення таємно викрала належне ОСОБА_10 майно, - зварювальний апарат торгової марки «Сталь» моделі «ММА-250Д» в комплекті з кабелем та кабелем утримувачем електродів, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 3844/23-21 від 20.06.2023 становить 1400 грн., та шуруповерт торгової марки «Брест» моделі «БСШ-900», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 3844/23-21 від 20.06.2023 становить 712 грн., які, вийшовши з приміщення, через недобудовану частину цегляної стіни огорожі зерногоку, передала ОСОБА_7 , таким чином таємно викравши вказані інструменти.

У подальшому, особа матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, шуруповерт торгової марки «Брест» моделі «БСШ-900» залишила собі, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зварювальний апарат торгової марки «Сталь» моделі «ММА-250Д» продали ОСОБА_11 за суму 400 гривень, якому не було відомо про злочинне походження майна.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні, завдали потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2112 гривень.

Суд кваліфікував дії обвинувачених за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами ставиться питання про скасування вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та просить закрити провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Апеляційна скарга зі змінами мотивована тим, що після ухвалення вироку набрав чинності закон, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП в частині визначення грошового еквіваленту, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене діяння, та на даний час сума викраденого обвинуваченим майна нижча за суму, з якої настає кримінальна відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора в межах внесених змін та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурор в частині внесених змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступ учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, на день ухвалення рішення місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Такий висновок суду щодо встановлених фактичних обставин в апеляційній скарзі не заперечується.

Проте 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили на початку травня 2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривні.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 гривні (1342х2=2684).

Як убачається зі встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було заподіяно майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 в розмірі 2112 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК Ук5аїни, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого обвинуваченими майна становила 2112 гривень, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 гривні, суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами задовольнити.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000250, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Кримінальне провадження № 0000250, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: