Провадження № 1-кп/337/310/2024
ЄУН №337/1703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з клопотанням прокурора. Вказав, що він працював у незаконному правоохоронному органі не добровільно, а під примусом, від впливом погроз родині і катувань. Також пояснив, що будучи на території України він не переховувався, та не впливав і не має наміру впливати на свідків. Наголосив, що в нього проукраїнська позиція, він патріот України і не збирався і не збирається нікому передавати будь яку інформації. Вважає, що йому можливо визначити заставу та домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання, вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Вказала, що заявлені прокурором ризики надумані і не підкріплені доказами. Обвинувачений мав змогу не повертатися до України і поїхати у будь яку країну, але повернувся саме додому, так як він патріот України і не збирається переховуватися. Його покази узгоджуються з показами свідків на досудовому розслідуванні і таким чином немає сенсу погрожувати свідкам. Спроб зв`язатися зі свідками у підзахисного не було і не має. ОСОБА_7 дійсно збирав інформацію, однак це було на окупованій території і інформацію була з приводу розташування саме російських військ які він передавав. Вважає ризики надуманими і безпідставними. Також вказала, що прокурором не наведено нової підстави для тримання під вартою. Просить у клопотанні відмовити.

Вислухавши позицію учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 15 років.

Обвинувачений ОСОБА_7 після прибуття на територію України не звертався до правоохоронних органів, проживав у батьків, тим самим переховувався від органів досудового розслідування, поки не був затриманий, що підтверджує ризик переховування, і становить ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість ймовірного покарання, у випадку визнання обвинуваченого винуватим, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, обумовлюється тим, що свідки наразі у суді не допитані, обвинувачений обізнаний про покази свідків на досудовому слідстві, їх анкетні дані, а тому може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показань або відмови від показів у суді що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, суд вважає таким, що заслуговує на прийняття враховуючи те, що обвинувачений офіційних законних джерел доходу не має, маючи зв`язки на тимчасово окупованій території України може вчинити дії, спрямовані на збирання та передання інформації щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки ЗСУ, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, та вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Суд не має підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, більш м`який, крім тримання під вартою, оскільки інші заходи в достатній мірі не забезпечать запобігання ризиків, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ч. 6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених у тому числі, статтями 109-114-2, КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно до положень ч. 4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями, зокрема 109-114-2 КК України.

З метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор до 22 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та обвинуваченому - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1