УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000352 від 19.04.2024 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотаннями в обґрунтування якого зазначив, що що в квітні 2024 ОСОБА_5 звернувся до викладача Житомирської автошколи ТСОУ ОСОБА_6 з метою отримання консультації щодо проходження навчання по підготовці водіїв категорії «С» «С1», а також щодо переліку необхідних для цього документів.

ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про порядок отримання (поновлення) прав на керування транспортними засобами, визначеного Положенням, 17.04.2024 повідомив ОСОБА_5 , що включає його до навчальної групи автошколи Баранівського районного СТК ТСОУ, що знаходиться за адресою м. Баранівка, вул. Звягельська 69б. Цього ж дня ОСОБА_6 в месенджер «вайбер» надіслав ОСОБА_5 номер своєї особистої банківської картки № НОМЕР_1 , на яку необхідно було перерахувати грошові кошти в сумі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень) за проходження курсу навчання по підготовці водіїв категорії «С», «С1» в автошколі Баранівського районного СТК ТСОУ. В подальшому ОСОБА_5 виконуючи вимоги ОСОБА_6 на наданий останнім номер банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 17.04.2024 перерахував грошові кошти в сумі 4900 грн., 18.04.2024 в сумі 4900 грн. та 19.04.2024 року в сумі 3700 грн.

20.08.2024 після закінчення ОСОБА_5 практичної підготовки для отримання права на керування транспортним засобом категорії С, С.1 в автошколі Баранівського районного СТК ТСОУ, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що завдяки його особистим зв`язкам з посадовими особами територіального сервісного центру НОМЕР_2 він зможе здійснити вплив на працівника територіального сервісного центру НОМЕР_2 , що здійснює прийняття іспиту із практичного водіння та безперешкодного отримання ОСОБА_5 посвідчення водія з відкритими категорії «С», «С1» на право керування транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 30.10.2024 близько 16 години 00 хвилин запропонував ОСОБА_5 зустрітись в Житомирській автошколі ТСОУ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де під час особистої зустрічі в ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 14 000 гривень за вплив на працівника територіального сервісного центру НОМЕР_2 , що здійснює прийняття іспиту із практичного водіння, з метою сприяння у безперешкодній здачі такого іспиту та безперешкодного отримання ОСОБА_5 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Цього ж дня ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел у месенджері «вайбер» на номер телефону ОСОБА_5 надіслав номер своєї банківської картки № НОМЕР_1 для перерахування неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття працівниками територіального сервісного центру НОМЕР_2 рішення щодо позитивної здачі іспиту ОСОБА_6 . Тим самим, ОСОБА_6 , умисно здійснив вимагання неправомірної вигоди для себе та третьої особи шляхом повідомлення ОСОБА_5 різного роду інформації, тобто створивши умови, які викликали у нього стійке переконання в необхідності надати неправомірну вигоду, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо його прав і законних інтересів на отримання права керування транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_5 , не бажаючи настання негативних для себе наслідків, вимушено погодився із незаконними вимогами ОСОБА_6 , щодо передачі неправомірної вигоди у визначеному ним розмірі за здійснення впливу на посадових осіб територіального сервісного центру НОМЕР_2 щодо однозначно позитивного вирішення питання про складання практичного іспиту та отримання права на керування транспортним засобом категорії «С», «С1».

06 листопада 2024 року згідно ст.ст. 111, 112, 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Біла Криниця, Радомишльського району Житомирської області, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , майстра виробничого навчання водінню Житомирської автошколи ТСО України,повідомлено про підозру у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційних довідок 404050128 від 15.11.2024 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 є власником квартири 47, що за адресою: АДРЕСА_4 , який і фактично проживає у вказаній вище квартирі.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, з правом підозрюваного користування вказаним майном, однак із позбавленням права розпорядження ним та із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій, з метою запобігання його відчуженню.

Слідчий зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, тому, просив задовольнити клопотання та накласти арешт на майно підозрюваного з метою спеціальної конфіскації.

Крім цього, слідчий просив не здійснювати розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного ОСОБА_6 з метою забехпечення арешту майна.

Слідчий у зяві від 22.11.2024 просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Ч. 10 ст. 170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Беручи до уваги викладене, обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, враховуючи, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони відчуження і розпорядження, а саме на: квартиру 47, загальною площею 69,5 кв.м., житлова площа (кв.м): 33.1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 єдиним власником якої є ОСОБА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, з правом підозрюваного ОСОБА_6 користування вказаним майном, однак із позбавленням права розпорядження ним та із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій, з метою запобігання його відчуженню.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1