Провадження №: 1-кп/336/853/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05 серпня» 2024 р. Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник: ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Краснокутського району, Харківської області, громадянина України, освіта неповна середня, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , на посаді механіка-водія НОМЕР_2 розрахунку самохідної артилерійської бойової машини, 1 самохідного артилерійського взводу, 2 самохідної артилерійської батареї, 2 самохідного артилерійського дивізіону, старшого матроса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

встановив:

У судовому засіданні 05.08.2024 року прокурор подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_3 ОСОБА_5 призначено на посаду механіка-водія 1 розрахунку самохідної артилерійської бойової машини 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звання старший матрос, та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє в теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) старший матрос ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Проте, старший матрос ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

07.10.2023 року старшому матросу ОСОБА_5 було надано направлення для медичної консультації у лікувальному закладі - ВЧ НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 10.10.2023 року, після чого в той же день до 17-00 години він повинен був повернутися до місця тимчасової дислокації військової частини.

10.10.2023 року після 17-00 години старший матрос ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився з лікувального закладу на службу до пункту тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався в населеному пункті Новопавлівка Оріхівської міської громади Пологівського району Запорізької області.

При цьому, поважних причин для не з`явлення з лікувального закладу на службу, старший матрос ОСОБА_5 не мав, в тому числі у хворобливому стані, який би перешкоджав проходженню ним військової служби, не перебував.

Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме як дезертирство, тобто не з`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Необхідність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від суду, про вказані наміри свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити тиск на свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ним кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично повторно вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що він не має наміру переховуватися від суду.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до такого.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. У разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від суду та впливати на свідків. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведено.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується тим, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення як військовослужбовцем під час виконання бойових завдань.

Такі дії підривають бойову готовність та боєздатність Збройних Сил України, ставлять під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу, судом також враховані вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Раніше визначений розмір застави залишити без змін.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, судом враховані положення ч.4 ст.182 КПК України та практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, відпало бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 183, 314-316 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03 жовтня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 03.10.2024 року включно.

Визначити одночасно ОСОБА_5 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172 (при призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу (застава чи вартість частки майна тощо); ПІБ особи, за яку вноситься застава; номер справи (провадження); суд у якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1