ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/404/24 Справа № 711/9058/23 Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Чубівка, Черкаського району Черкаської області, громадянку України, зареєстровану за адресою; АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено:

- за ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.307 КК, із застосуванням ст.69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за ч.1 ст.263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 79,76 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

ВСТАНОВИЛА

Епізод 1.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що вона у невстановлений в ході досудового розслідування час, не пізніше ніж о 15.30 год. 09.03.2023, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знахідки придбала 23 поліетиленові пакетики з подрібненими речовинами зеленого кольору та 9 поліетиленових пакетики з порошкоподібними речовинами білого кольору, помістивши їх до кишень своїх штанів та задньої кишені рюкзаку, які з метою власного вживання, зберігала при собі приблизно до 15.30 год. 09.03.2023.

У подальшому, ОСОБА_7 , 09.03.2023 близько 15.30 год., перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_4 була зупинена працівниками поліції, де під час спілкування повідомила, що має при собі заборонені до обігу речовини та цього ж дня, у період часу з 18.10 год. по 19.00 год., в ході затримання особи, добровільно видала працівникам поліції, самостійно діставши з двох кишень своїх штанів та з задньої кишені власного рюкзаку 23 поліетиленові пакетики з подрібненими речовинами рослинного походження, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,086г, а також 9 поліетиленових пакетиків із порошкоподібними речовинами, які містять в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою (в перерахунку на амфетамін-основу) 1,528г, що є великими розмірами.

Епізод 2.

Крім того, ОСОБА_7 , у невстановлений слідством період часу та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленої особи, умисно придбала задля подальшого збуту речовину, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено-«MDMB-4en-PINACA», та з моменту придбання зберігала її у розфасованому виді у поліетиленових пакетах до 27.06.2023, з метою подальшого збуту.

У подальшому, ОСОБА_7 27.06.2023 близько 19.30 год., перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_5 , незаконно збула ОСОБА_10 (особі зі зміненими анкетними даними), за грошові кошти в сумі 350 грн., два поліетиленові пакетики з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,01649г.

Епізод 3.

Вона ж, у невстановлений слідством період часу та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленої особи, повторно умисно придбала задля подальшого збуту речовину, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «MDMB-4en-PINACA», та з моменту придбання зберігала її у розфасованому виді у поліетиленових пакетах, до 09.08.2023 при собі та за місцем свого проживання: АДРЕСА_5 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, ОСОБА_7 09.08.2023 близько 16.30 год. перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_5 , повторно, незаконно збула ОСОБА_10 (особі зі зміненими анкетними даними), за кошти в сумі 540 грн. три поліетиленові пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,014 г.

Окрім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на збут особливо небезпечної психотропної речовини «MDMB-4en-PINACA» з метою власного матеріального збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановленої особи речовини, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «MDMB-4en-PINACA», з метою подальшого збуту, у розфасованому виді у поліетиленових пакетах зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

09.08.2023, в період часу із 18.53 год. по 21.06 год., у ході обшуку домоволодіння за вищевказаною адресою, на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції 18 поліетиленових пакетиків із подрібненими речовинами рослинного походження зелено-коричневого кольору, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,111 г. Окрім того, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме у кімнаті АДРЕСА_6 працівниками поліції виявлено полімерний пакет білого кольору, в середині якого знаходився безбарвний поліетиленовий пакет, в якому виявлено та вилучено 37 поліетиленових пакетиків із подрібненими речовинами рослинного походження зелено коричневого кольору, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,268 г, та у тому ж місці, у полімерному пакеті білого кольору, виявлено безбарвний поліетиленовий пакет, в середині якого виявлено та вилучено 50 поліетиленових пакетиків із подрібненими речовинами рослинного походження зеленого кольору, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,393 г.

У результаті проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 працівниками поліції виявлено та вилучено 105 поліетиленових пакетиків із подрібненими речовинами рослинного походження, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,772 г, що є великими розмірами, та вказану розфасовану особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA, загальною масою 0,772 г, які ОСОБА_7 зберігала за місцем свого проживання, за вищевказаною адресою, з метою подальшого збуту.

Епізод 4.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за невстановлених під час досудового слідства обставин, придбала вогнепальну зброю, яку зберігала до 09.08.2023 за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_5 .

09.08.2023, в період часу із 18.53 год. по 21.06 год., у ході обшуку домоволодіння за адресою проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_5 , у кімнаті № 3 будинку на ліжку виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет, який є вогнепальною зброєю - гладкоствольним, короткоствольним пістолетом «EKOL Lady», промислового виробництва торгової марки «VOLTRAN», Туреччина, калібру 9 мм Р.А., конструкція якого змінена саморобним способом шляхом видалення захисного елементу каналу ствола та заглушення газовідвідного отвору. Вказаний пістолет, придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими патронами калібру 9 мм Р.А., для стрільби способом роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 8,5 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони, при цьому снаряди набувають достатньої кінетичної енергії для заподіяння людині чи тварині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК та призначити покарання: за ч.2 ст.307 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; за ч.2 ст.309 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.1 ст.263 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Не заперечуючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, прокурор вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не врахував в достатній мірі постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та необґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування при призначенні обвинуваченій покарання із застосуванням ст.69 та 79 КК.

Стверджує, що суд під час встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не взяв до уваги кількість епізодів злочинної діяльності та кількість вилучених пакетиків з подробленої речовиною рослинного походження, яка згідно з висновків експертів - особливо небезпечна психотропна речовина обіг якої заборонено - MDMB-4en-PINACA загальною масою 1,66049г та пакетиків з речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою (в перерахунку на амфетамін - основу) 1,528г.

Окрім того, приводить доводи щодо необґрунтованого застосування судом норми ст. 79 КК та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_7 здійснювала свою протиправну діяльність майже протягом всього строку вагітності та, як зазичала під час допиту в суді, розуміла наслідки своїх протиправних дій та тяжкість покарання за скоєне, що свідчить про її недобросовісне ставлення як до ненародженої дитини та стану вагітності, так і до подальшої долі дитини після народження.

Вважає, що покарання визначене обвинуваченій із застосуванням ст. 79 КК не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Окрім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачена та її захисник, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в ній не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченої.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченій, врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії не тяжких злочинів (ч.2 ст.309 КК) та тяжких злочинів (ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК). Також суд зважив на особу обвинуваченої, яка має молодий вік, постійне місце проживання, позитивні характеристики, не заміжня, раніше не судима, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина 2003 року народження та бабу, 1951 року народження, яка потребує сторонньої та фінансової допомоги з якою обвинувачена проживає.

Одночасно, судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Відповідно до ст. 69 КК за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 КК у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше 5 років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Зазначене звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і допустимість його застосування лише до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, визнається обов`язковою умовою такого звільнення. Разом з тим, наявність передбачених у законі умов для звільнення таких жінок від відбування покарання не означає, що суд зобов`язаний прийняти рішення про їх звільнення. Застосування цього виду звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Виходячи з зазначеного, при вирішенні питання щодо можливості звільнення жінки від відбування призначеного покарання з випробуванням суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, взяти до уваги характер вини, мотив, мету злочину та інші обставини.

Значення інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, полягає ще у тому, що за його допомогою держава намагається задовольнити передусім інтереси дитини.

Завдяки інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, суд дає можливість жінці, що вчинила злочин, можливість виправитися без ізоляції від суспільства, та інших реальних обмежень, характерних для позбавлення волі. Жінка має піклуватися про свою дитину, займатися її вихованням постійно. Для жінки, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини. Інститут звільнення від відбування покарання жінок, які мають малолітніх дітей, сприяє побудові здорового соціального фундаменту для майбутнього життя дитини.

Таким чином, завдяки цьому інституту, закон ставить інтереси дитини, її виховання, вище, ніж негайне виконання покарання, вище ніж реалізацію цілей кримінальної відповідальності.

У такий спосіб законодавець дбає про майбутнє дитини, нормальний розвиток якої, може постраждати через відбування її матір`ю покарання. Ще одним аргументом, який підтверджує виняткове значення цього інституту, є той факт, що в малолітньому віці особливо важливим є материнське виховання, тому що саме в цей період відбувається становлення моральної самосвідомості дитини.

Отже, завдяки застосуванню цього інституту досягаються не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності, а й регулюються загалом суспільні відносини, що складаються між матір`ю і дитиною, жінкою і державою, тобто досягаються загальноправові цілі регулювання суспільних відносин і забезпечення правопорядку в державі.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання, порядку його відбування мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При цьому, колегія суддів враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_7 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Колегія суддів погоджується з висновками, що покарання призначене ОСОБА_7 із застосуванням положень ст.ст.69,79 КК, а саме звільнення її від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної, які в повній мірі були враховані.

Апеляційний суд вважає, що у вироку обґрунтовано вказано обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, адже обвинувачена дійсно, відверто, а не уявно визнала свою провини у вчинених кримінальних правопорушеннях, за що готова нести покарання.

Також судом правильно взято до уваги, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки ОСОБА_7 надала активну допомогу слідству та добровільно повідомила усі суттєві обставини щодо вчинення нею кримінальних правопорушень, у тому числі добровільно вказала на особу від якої отримала психотропну речовину, добровільно надала доступ до власних телефонів із інформацією щодо своєї діяльності. Окрім того, в ході розгляду справи судом обвинувачена правдиво повідомляла про безпосередні фактичні обставини вчинення нею кримінальних правопорушень та визнавала вину, у зв`язку з чим судом проведено розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. При вирішенні питання призначення обвинуваченій покарання суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 66 КК, визнав обставинами, що пом`якшують покарання, - те, що вона має на утриманні малолітнього сина.

Водночас апеляційний суд враховує досить молодий вік обвинуваченої, яка проживає з ОСОБА_11 , 1951 року народження, в її домоволодінні, де характеризується виключно позитивно, без батька дитини.

Ще треба зважити на пояснення обвинуваченої щодо причин, з яких та розпочала злочинну діяльність - наявність боргу перед особою, що її згодом у зв`язку з цим боргом втягнула у злочинну діяльність. Наведене свідчить, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК, внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів знаходить їх необґрунтованими.

Сама по собі тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та кількості вилученої психотропної речовини, на чому базуються апеляційні вимоги прокурора, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі, а застосований до ОСОБА_7 інститут звільнення від покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків є дієвим важелем для утримання від незаконних дій та доведення виправлення. Водночас, апеляційним судом не встановлено вагомих, переконливих та очевидних обставин на користь доводів прокурора про несправедливість покарання через його м`якість, враховуючи особу обвинуваченої та її відношення до скоєного.

З огляду на встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням даних про її особу, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів доходить висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченій покарання не є занадто м`яким або не справедливим для неї, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК, а рішення суду про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої, попередження нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за її поведінкою органами пробації за місцем проживання, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду в частині незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК, як обов`язкове, з огляду на положення ст. 77 КК та застосування до обвинуваченої ст. 79 КК.

З огляду на викладене, підстав вважати призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст. 69,79,76 КК явно несправедливим через м`якість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3