ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1875/24 Справа № 202/6406/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000771 від 09 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 2861 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК, яка підтверджується доказами зібраними в ході досудового розслідування та долученими до клопотання слідчого у їх сукупності.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий суддя не прийняв до уваги існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, на наявності якого наголошує в клопотанні слідчий та в судовому засіданні прокурор, оскільки під час досудового розслідування не встановлено фактів намагання ОСОБА_7 будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі та впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя не погодився з існуванням ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ризик вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері дорожнього руху є лише припущенням та жодним належним доказом не доведений. Порушення підозрюваним у минулому ПДР не може свідчити про наявність такого ризику. Стосовно наведеного слідчим адміністративного правопорушення 23.02.2024, слідчий суддя зазначив, що постановою суду закрито провадження по справі стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання та проходження служби, його процесуальну поведінку, стан здоров`я та потребу оперативного втручання, раніше не судимий.

Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, вважав, що прокурором належним чином не було доведено неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя не дав належної оцінки тим обставинам, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який вчинив у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Спричинив тяжкі наслідки.

На думку сторони обвинувачення, підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 2 ст.177 КПК, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

Про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК свідчить те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, знаходячись у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, розуміє тяжкість та невідворотність покарання, неодружений, малолітніх дітей та осіб похилого віку не має. Також, усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, у результаті якого наступили виключно тяжкі наслідки у виді смерті людини, а за вчинення зазначеного кримінального правопорушення йому реально загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Зауважує, що ОСОБА_7 висновків щодо смертельної ДТП за своєї участі не зробив, подібна поведінка останнього у керуванні транспортним засобом є сталою, оскільки він 12.07.2023 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а 23.02.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 наразі відомі анкетні данні, місце проживання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на них для приховування дійсних обставин пригоди та зміни їх показів.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 допускає грубі порушення ПДР України, після смертельної ДТП за своєї участі висновків не зробив та притягувався до адміністративної відповідальності.

На даний час ОСОБА_7 не позбавлений права керування транспортними засобами, та на разі може сісти за кермо, тому слідство не виключає можливості скоєння ним злочину повторно.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть запобігти викладеним вище ризикам, оскільки такі запобіжні заходи не пов`язані із ізоляцією підозрюваного у відповідній кримінально-виконавчій установі.

У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_7 не обмежений у пересуванні, фінансових ресурсах, засобах комунікації для здійснення незаконно впливу на інших учасників кримінального провадження, зокрема шляхом вмовляння, підкупу, погроз.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість зібраних доказів обґрунтованості підозри, пред`явленої останньому, тяжкість спричинених наслідків у вигляді смерті людини, вказують на те, що запобіжний захід у вигляді застави, як альтернатива триманню під вартою, або більш м`який запобіжний захід, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, зазначив наступне.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя зазначив, що прокурор не довів ризик переховування підозрюваного (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) та не прийняв до уваги існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки під час досудового розслідування не встановлено фактів намагання ОСОБА_7 будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі та впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя не погодився з існуванням ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК та відхилив посилання прокурора на факти притягнення підозрюваного до адміністративної відповідальності.

Застосовуючи до підозрюваного особисте зобов`язання, слідчий суддя обґрунтовував своє рішення переважно відомостями про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання та проходження служби, його процесуальну поведінку, стан здоров`я та потребу оперативного втручання, раніше не судимий.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає вищевикладені висновки слідчого судді в частині обраного виду запобіжного заходу необґрунтованими та такими, що містять істотні суперечності, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, з огляду на наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 підозрюється у грубому порушенні вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю 0,95 ‰) та перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди), які знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир автомобіля «АС AC-U 220695 П8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які за своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер на місці пригоди.

Також водію автомобіля «АС AC-U 220695 П8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_13 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК.

25 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схемою до нього, протоколами допитів свідків, слідчими експериментами за участю свідків, висновками судово-медичної експертизи, експертизи технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічної експертизи, судово-автотехнічної експертизи та іншими матеріалами в їх сукупності і не оспорюється сторонами.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При оцінці даного ризику апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке потягло смерть потерпілого та за яке передбачене основне покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим ризик переховування об`єктивно існує.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні яких підозрюється особа та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про застосування тримання під вартою. В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 ОСОБА_7 після зіткнення двічі намагався втекти з місця ДТП, його наздоганяли та повертали на місце до прибуття працівників поліції, потім стверджував, що він не був водієм, однак свідок це спростував і пояснив, що свідок особисто діставав ОСОБА_7 з місця водія після зіткнення.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 наразі відомі анкетні дані, місце проживання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на них для приховування дійсних обставин пригоди та зміни їх показів.

Цей ризик обґрунтовується тим, що до того часу, коди суд відповідно до ст. 23, 95 КПК не допитає свідків, ризик впливу на свідків існує, проте у даному кримінальному провадженні він є не високим і не є вирішальним при обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Стосовно доведеності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 висновків щодо смертельної ДТП за своєї участі не зробив, подібна поведінка останнього у керуванні транспортним засобом є сталою, оскільки він після вчинення інкримінованого злочину продовжив вчинювати правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та 12.07.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а 23.02.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, проте зі змісту копії постанови, долученої захисником до матеріалів справи слідує, що стосовно ОСОБА_7 складався ще один протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 допускає грубі порушення ПДР України, після смертельної ДТП за своєї участі висновків не зробив та притягувався до адміністративної відповідальності.

На даний час ОСОБА_7 не позбавлений права керування транспортними засобами, та на разі може сісти за кермо, тому слідство не виключає можливості скоєння ним злочину повторно.

Вищезазначені обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що стало наслідком невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження.

Стосовно можливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Сторони захисту посилається на стан здоров`я підозрюваного, що підтверджується виписками із медичної документації, який протягом вересня-жовтня 2023 року проходив стаціонарне лікування внаслідок гострого інфаркту міокарда та потребує оперативного втручання.

В той же час, такий стан здоров`я ОСОБА_7 не позбавляв його можливості керувати транспортним засобом 23 лютого 2024 року. Крім того, на запит суду щодо стану здоров`я ОСОБА_7 КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» надало відповідь, що ОСОБА_7 за станом здоров`я може брати участь в судових засіданнях, орієнтовний час лікування 25.10.2024. За відомостями захисту ОСОБА_7 отримав медичну допомогу та переніс оперативне втручання.

Будь-яких медичних документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора та неможливості отримання там адекватної медичної допомоги, стороною захисту не надано.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує, відомості про ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем та інші відомості, на які посилалась сторона захисту, проте такі обставини існували і на час інкримінованих подій, під час порушень порушень ПДР вже після вказаних подій і не були належним струмуючим фактором його поведінки.

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, його поведінку після вчинення інкримінованого правопорушення, тому для запобігання вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного необхідним і достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини (п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК).

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, вчиненого у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, то апеляційний суд приймає рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі прокурор просить застосувати запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 строком на 60 днів, проте строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 26 листопада 2024 року, у зв`язку з чим строк тримання під вартою апеляційний суд визначає в межах строку досудового розслідування, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити частково клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 листопада 2024 року включно, без визначення застави.

Взяти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4