Справа № 510/1610/24
Провадження № 1-кп/510/321/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.24 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Рені Одеської області кримінальне провадження № 0000961 від 18.07.2024 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка, Біляївського району Одеської області, громадянина України, працюючого водієм ФОП «Щербина», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2024 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в службовому приміщенні міжнародного пункту пропуску для паромного, морського та річкового вантажно пасажирського сполучення, розташованого на території ТОВ «Поромний комплекс Орлівка» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська ОТГ, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, достовірно знаючи, що заступник начальника 3-го відділення ІПС ВПС Орлівка тип А майстер-сержант ОСОБА_6 являється службовою особою Державної прикордонної служби України та уповноваженим на прийняття рішень щодо пропуску осіб через Державний кордон України, з метою прийняття щодо нього рішення про дозвіл на перетин Державного кордону України з Румунією, запропонував майстер-сержанту ОСОБА_6 , який в той день виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді в міжнародному- пункті пропуску для паромного морського то річкового вантажно-пасажирського сполучення, розташованого на території ТОВ «Паромний комплекс Орлівка» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська ОТГ, с. Орлівка, вул. Поромна дорога, 1, десять грошових купюр номіналом 50 Євро, що станом на 17 липня 2024 року за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України становило - 22489 (двадцять дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 45 копійок за вчинення дій в його інтересах, а саме, за прийняття співробітником ДПСУ відносно нього рішення про дозвіл на перетин Державного кордону України з Румунією, з використанням наданої їм влади та службового становища.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про державну прикордонну службу України» визначено, що військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків є представниками влади.

Приміткою 1 до ст. 364 КК України визначено, що службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_6 згідно з ч. 3 ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України при виконанні службових обов`язків за своєю посадою постійно здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою.

Відповідно до приписів та повноважень визначених ст. ст. 19, 20, 23, 24 Закону України «Про державну прикордонну службу України» є представником влади, законні вимоги і розпорядження якого є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами, тобто відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою - представником влади, який наділений правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органами досудового слідства, кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

19.07.2024 року між ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 та прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 369 КК України, при цьому ОСОБА_4 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , його захисник та прокурор, в ході підготовчого судового розгляду, підтвердили умови досягнутої угоди про визнання винуватості, на досудовому слідстві підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про винуватість, виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.ч..4,5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив суду і заявив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинуваченийОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, також встановлено що, ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, його захисником) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції ч.1 ст. 369 КК України, тобто, умови даної угоди про визнання винуватості між прокурором, обвинуваченим та його захисником, відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 з іншого боку, слід затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові доказати, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 100, 314,374,468,469,471,474,475 КПК України, ст.12, ч. 1 ст. 369 КК України, суд, -

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 19.07.2024 року, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 з одного боку та прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з іншого боку, у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000961 від 18.07.2024 р. - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000961 від 18.07.2024 р., а саме: десять грошових купюр номіналом 50 Євро - конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.3ст.394 КПК України, протягом 30 діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності заст.389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1