Справа № 461/9536/24
Провадження № 1-кс/461/7397/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2024 року м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000192 від 20.08.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000192 від 20.08.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, який вподальшому неодноразово продовжено, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, маючи умисел на організацію незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_2 , через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період часу з 28-29.11.2024 організував незаконне переправлення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням транспортного засобу, усуненням перешкод, безпосереднього супроводження та забезпечення супроводу іншими особами під час перетину ним державного кордону України, за що отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 29.11.2024 становило 41600 грн., що мало місце за наступних обставин.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2024 ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, з корисливих мотивів, вирішили незаконно переправити військовослужбовця через державний кордон України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 27.11.2024 під час телефонної розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , який звернувся до нього з метою отримання консультації щодо подальшого проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_10 , ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_11 можливий спосіб організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням спосіб, місце та час вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , який обіймає посаду т.в.о. командира 150-ої окремої механізованої бригади військової частини № НОМЕР_2 , що дислокується на одній території з військовою частиною НОМЕР_1 , та уповноважений віддавати накази та розпорядження іншим підлеглим йому військовослужбовцям, а ті у свою чергу зобов`язані сумлінно такі виконувати, ОСОБА_9 який являється військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_2 та перебуває у довірливих відносинах з іншими особами, які проходять військову службу у ній, які повинні організувати та забезпечити незаконне залишення ОСОБА_10 військової частини № НОМЕР_1 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , який являється працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який повинен забезпечити доїзд ОСОБА_10 транспортним засобом до державного кордону України, його незаконне переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області, а також іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами.

Вподальшому ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, будучи обізнаним про наміри ОСОБА_10 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України, переслідуючи злочинну мету протиправного збагачення, достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану та водночас усвідомлюючи, що такий являється військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 , де проходить військову підготовку, 27.11.2024 в ході телефонної розмови, запевнив ОСОБА_11 , що за грошову винагороду організує незаконне вивезення за межі військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_10 для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.

ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами злочинний умисел, переслідуючи злочинну мету протиправного збагачення, достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 відсутні законні підстави покинути територію військової частини № НОМЕР_1 та відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, 28.11.2024 в ході телефонної розмови із ОСОБА_11 , повідомив про готовність 28.11.2024 о 19:00 год., організувати та вивезти ОСОБА_10 з військової частини № НОМЕР_2 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_1 , під час чого розповів покроковий спосіб та засоби незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, зокрема зазначив про етапи такого вивезення шляхом усунення перешкод та залучення інших військовослужбовців військової частини № НОМЕР_2 з метою забезпечення не викриття злочинного наміру іншими особами, наданням транспортного засобу та особистого супроводу ОСОБА_10 до м. Львова для подальшої передачі іншим співучасникам, а саме ОСОБА_6 , який повинен супроводжувати його до сліпої зони лінії державного кордону України у Закарпатській області для його незаконного перетину, при цьому вказавши суму неправомірної вигоди, яку необхідно надати йому та іншим спільникам, тобто для осіб, які будуть сприяти у вчиненні вказаних протиправних дій, у розмірі 15 000 доларів США, частину яких ОСОБА_11 повинен надати ОСОБА_7 під час особистої зустрічі у м. Львові у вигляді завдатку, а повну суму іншим особам після досягнення мети - незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_10 .

Так, 28.11.2024 близько 18.00 год., ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи на території військової частини № НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , що дислокується на одній території з військовою частиною № НОМЕР_1 з відома ОСОБА_8 , з метою незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , зустрів останнього та повідомив про необхідність слідування за ним для незаконного залишення вказаної військової частини.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_12 супроводив ОСОБА_10 за межі території військової частини № НОМЕР_1 та близько 18:40 год. передав його ОСОБА_7 , для забезпечення особистого супроводу і доїзду на транспортному засобі марки «Audi А6», р.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 до Львівської області та подальшої передачі ОСОБА_6 для супроводження останнього до державного кордону України та забезпечення його переправлення через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.

В подальшому, 28.11.2024 о 20.25 год. ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, разом з військовослужбовцем ОСОБА_10 , використовуючи транспортний засіб марки «Audi А6», р.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_13 , прибули до с. Запитів, що у Львівській області де залишились на ночівлю у готелі «Гелікон-Запитів», що на вулиці Весела, 25А, з метою передачі ОСОБА_10 . ОСОБА_6 , для подальшого супроводу та забезпечення незаконного перетину кордону України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.

29.11.2024 близько 12.00 год. ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі марки Wolksvagen Polo днз НОМЕР_4 , прибув в раніше обумовлене місце, а саме до готелю «Гелікон-Запитів», що на АДРЕСА_2 , з метою подальшого супроводу та забезпечення незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області.

В цей час, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, в телефонному режимі повідомив ОСОБА_11 про необхідність прибуття до готелю «Гелікон-Запитів», що на вулиці Весела, 25А на що останній погодився та близько 13.10 год. прибув на обумовлене місце зустрічі, де під час розмови ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного перетину ОСОБА_10 державного кордону України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, висловив ОСОБА_11 вимогу, щодо передачі йому 4000 доларів США та 11 000 доларів США для ОСОБА_6 , який повинен був супроводжувати ОСОБА_10 та забезпечити його незаконний перетин державного кордону України поза межами контрольованих пунктів пропуску у Закарпатській області, після чого разом з ОСОБА_11 слідували до автомобіля Wolksagen Polo днз НОМЕР_4 , біля якого очікував ОСОБА_6 де ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_6 через ОСОБА_10 повинен був одержати грошові кошти в розмірі 11000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.11.2024 становить 457511,6 гривень за організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_10 через державний кордон України.

Після цього, ОСОБА_7 переслідуючи мету незаконного збагачення, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.11.2024 становить 166382,4 гривень, за організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням транспортного засобу, усуненням перешкод, безпосереднього супроводження та забезпечення супроводу іншими особами під час перетину ним державного кордону України, після чого протиправна діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 була припинена.

29.11.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

29.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваного, оцінюючи особу підозрюваного, характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчий вказує, що враховуючи майновий стан ОСОБА_6 а також заздалегідь обумовлену суму грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 особи через державний кордон України у сумі 15 тисяч доларів США та те, що кримінальне правопорушення вчинялось в умовах воєнного стану, сторона обвинувачення просить визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень. Тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання. Надали пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Вказав, що підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий. Зазначив, що відсутні ризики, про які зазначає слідчий в клопотанні, та недоведені. Підозра є необґрунтованою. Розмір застави, визначений слідчим у клопотанні, є завищеним та непомірним. Тому просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що 29.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- рапортом про виявлення злочину;

- протоколом обшуку транспортного засобу марки Фольксваген Поло,

- протоколами оглядів предметів від 21.11.2024, 26.11.2024, на яких зафіксовано діяльність злочинної групи в т.ч. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.08.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.10.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 від 29.11.2024

- протоколами впізнання за фотознімками від 29.11.2024.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що злочин ОСОБА_6 вчинено з корисливих мотивів та дотичності до військово-облікових документів та інших документів із військових частин, маючи зв`язки у військових частинах, що надає йому можливість доступу до документів, які мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину. Також враховуючи те, що вказаний тяжкий злочин вчинений з корисливих мотивів, на даний час органом досудового розслідування ще не допитано свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, крім цього в подальшому будуть призначені ряд експертиз, тому з метою запобігання спотворення висновків експерта існує ризик знищення чи переховування документів, що мають значення для проведення експертиз.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, підозрюваних та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину), виражається у тому, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно ОСОБА_6 .

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду,незаконного впливу на учасників кримінального провадження, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб вчинення злочину підозрюваним, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачає підстав застосувати більш м`який запобіжний захід. За вказаних обставин, підозрюваній необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Суд, враховуючи викладені ризики, обставини вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , приходить до висновку про необхідність обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень не в силі.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік, суд вважає за можливе призначити заставу.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В рішенні ЄСПЛ «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суд вважав, що при тлумаченні вимог п.3 ст.5 Конвенції повинні враховуватись сучасні реалії. Як вимагається більш високий рівень стандартів в області захисту прав людини, так відповідно і неминуче вимагається більша жорсткість при оцінці правопорушень, вчинених стосовно основних цінностей демократичного суспільства. Враховуючи виключний характер справи, не дивно, що судові органи співвіднесли суму застави з рівнем можливої відповідальності для гарантії того, щоб винні особи не намагались уникнути правосуддя і не порушували запобіжний захід. Не було ніякої впевненості в тому, що розмір застави, застосований тільки з врахуванням майнового стану заявника, буде достатнім для забезпечення його явки в суд».

Визначаючи розмір застави, суд враховує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, вчиненого умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб. Крім того, слідчий суддя враховує матеріальне становище підозрюваного, наявність постійного джерела доходів.

Тому з врахуванням матеріального стану підозрюваного, який має постійне джерело доходу, місце проживання, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтерн ативою внесення застави в розмірі 605600грн.На думку суду, менший розмір застави у зазначених межах не здатен забезпечити виконання особою, що підозрюється, покладених на неї обов`язків. Визначений судом розмір застави належним чином гарантує, що підозрюваний не буде намагатись уникнути правосуддя і не буде порушували запобіжний захід.

Суд, враховуючи наведене та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, приходить до висновку про те, що застава в розмірі в розмірі 605600грн. здатна забезпечити ОСОБА_6 виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому підозрюваному роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0000757.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 27.01.2025 року.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави в сумі 605600 грн.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0000757.

У разі застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави - на строк до 27.01.2025 року покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_11 ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , іншими підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1