ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1384/24 Справа № 202/8073/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0001049 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

підозрювану за ч.2 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 05 липня 2024 року продовжено строк застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного захід у вигляді тримання під вартою строком з 09 серпня 2024 року та визначено заставу в сумі 24 224 000 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою та продовження існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування або суду. При цьому, враховано наявність обставин, які заважають завершенню досудовому розслідуванню, тому в межах його строку продовжено запобіжний захід. Також слідчий суддя зменшив розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або застосувати домашній арешт в нічний час доби.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді немотивоване, так як така висновки не підтверджуються доказами та в ухвалі відсутні посилання на них. При цьому підозра не доводиться достатніми доказами, які б підтверджували склад кримінальних правопорушень. Так, захисник вказує, що відсутні дані, які б підтверджували, що ОСОБА_7 з ОСОБА_10 склали та використали завідомо підроблені документи для заволодіння грошових коштів, не доведено суму збитків, що кримінальні правопорушення вчиненні організованою групою. Ризик також є недоведеним з урахуванням не доведення підозри. При цьому тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 з`являлася на виклики, органом досудового розслідування не доведено наявність у останньої значних грошових коштів. Крім цього, ОСОБА_7 весь час працювала, де характеризувалася позитивно, як і за місцем проживання. Підзахисна також хворіє та має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю похилого віку, яка потребує догляду. Окрім цього, досудове розслідування триває три роки та органи слідства отримали всі необхідні документи. Стосовно розміру застави, то він є непомірним, оскільки всі кошти привласнив ОСОБА_11 , а органом досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_7 привласнила грошові кошти.

В апеляційному суді ОСОБА_7 та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. Зазначили, що сума застави є непомірною.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає правильними.

Так, клопотанням слідчого підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 001049 від 15 вересня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 28, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України. (Т.1 а.с.15-45)

09 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 28 ч.1, ч.4 ст. 358 КК України.(Т.1 а.с.62- 245)

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 була встановлена під час застосування до останнього міри запобіжного заходу, а також перевірена слідчим суддею під час продовження міри запобіжного заходу, яка в підтверджується: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 директора регіонального Південно-Східного регіону департаменту роздрібного продажу АТ «Ідея Банк»; протоколами допиту свідків, працівників банку «Ідея Банк», ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; висновком судової економічної експертизи СЕ-19/105-24/2118-ЕК від 30.04.2024; висновком судової економічної експертизи СЕ-19/105-24/2115-ЕК від 26.04.2024; висновком судової економічної експертизи СЕ-19/105-24/2117-ЕК від 26.04.2024; висновком судової почеркознавчої експертизи СЕ-19/104-23/26542-ПЧ від 20.09.2023 року; висновком судової почеркознавчої експертизи СЕ-19/104-23/37469-ПЧ від 24.10.2023 року; висновком судової почеркознавчої експертизи СЕ-19/104-23/26543-ПЧ від 09.08.2023 року; висновком судової почеркознавчої експертизи СЕ-19/104-23/37394-ПЧ від 15.12.2023 року; висновком судової почеркознавчої експертизи СЕ-19/104-23/37392-ПЧ від 31.10.2023 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, доведеність її вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про можливість її причетності до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

У відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризику, передбаченого ст.177 КПК України, який зазначений в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується/продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час вона підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Підозрювана хоч і має постійне місце проживання, робити та сім`ю, однак ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним.

Крім того, у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваної, та в клопотанні слідчого зазначено, які саме дії необхідно здійснити для встановлення всіх фактичних даних, які встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і для чого необхідний час, у зв`язку із складністю кримінального провадження.

У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваному відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 03 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 09 серпня 2024 року, і слідчий суддя продовжив ОСОБА_19 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Характеризуючі дані стосовно особи ОСОБА_7 мають місце, але в даному випадку за наявності обґрунтованої підозри та продовження існування ризику, на переконання апеляційного суду не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стосовно стану здоров`я ОСОБА_19 , то до апеляційної скарги не долучено даних, що остання не може утримуватися в умовах ізоляції від суспільства, а наявні матеріали, які подавалися слідчому судді не містять такої інформації.

Що стосується доводів апеляційної скарги про визначений розмір застави, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.01.2022, зазначено, що хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави, таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру.

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 182 КПК України, а також беручи до уваги, що в даному кримінальному провадженні проведено велику кількість слідчих дій, зібрано доказову базу, що видно з долучених до клопотання матеріалів, що зменшую наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, який існує на час продовження строку ОСОБА_7 запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що в даному випадку можливо зменшити підозрюваній розмір застави.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, майновий стан підозрюваної, який не є настільки значним, щоб мати змогу внести заставу у визначеним слідчим суддею розмірі, чого не заперечував прокурор під час апеляційного перегляду, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що передбачено п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, на даному етапі, здатна забезпечити виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09 серпня 2024 року та визначити суму застави в розмірів 3000 (три тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 084 000 (девять мільйонів вісімдесят чотири тисячі) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду(отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що підтверджує, слідчому, прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави і звільнити його з під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілими та їх представниками, підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні, а також працівниками Дніпровського відділення №2 АТ «Ідея банк»; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4