КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 388/1/22>
провадження № 11-кп/4809/278/24>
17 вересня 2024 року м. Кропивницький
За результатами розгляду апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_2 , вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2024 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 156 КК України скасовано, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.
На думу більшості суддів, істотне порушення вимог КПК полягає у тому, що суд першої інстанції в порушення принципів рівності та змагальності сторін, а також безпосередності дослідження доказів, не викликав і не допитав в судовому засіданні малолітню потерпілу ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 та свідків сторони захисту, не перевірив та не спростував версію обвинуваченого ОСОБА_2 про те, що малолітня ОСОБА_4 під впливом матері ОСОБА_5 обмовила його у вчиненні розпусних дій.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за висновком апеляційного суду в основному ґрунтуються на неточних та суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_4 , які зафіксовані на відеозаписах її допиту, правдивість та достовірність яких судом, шляхом безпосереднього допиту потерпілої не перевірені.
Крім того, більшість суддів вважає, що суд першої інстанції допустив необ`єктивність та неповноту судового розгляду, яка виразилась ще й в тому, що суд не дослідив та не дав належної оцінки скріншотам мобільного телефону з перепискою малолітньої потерпілої ОСОБА_4 з іншим абонентом, які представлені стороною захисту під час апеляційного розгляду.
Мотиви, доводи та висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_4 , на думку колег не переконливі, детального аналізу позиції сторони захисту із вагомими та об`єктивними твердженнями суду з посиланням на конкретні докази у вироку не відображено.
Не містить вирок суду й мотивації з достатнім обґрунтуванням ознак кримінального правопорушення, у якому визнано винуватим ОСОБА_2 (в чому, як те визнається судом, полягала суб`єктивна сторона, в чому полягала об`єктивна сторона злочину з огляду на визначення поняття «розбещення»). Судом першої інстанції вирок обґрунтований дослідженими доказами: у тексті вироку відтворено показання допитаних осіб, відтворено показання, зафіксовані відеозаписом під час досудового розслідування, відтворено, які письмові докази досліджувались під час судового слідства, але - при цьому, вирок, всупереч ст. 370 КПК України, не можна визнати мотивованим, оскільки після наведення судом переліку досліджених ним доказів, не надано належної оцінки всім цим доказам у сукупності, не наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення вироку.
З такою думкою більшості, я не можу погодитись, у зв`язку з чим висловлюю окрему думку.
Так, відповідно до вимог ст..370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, мотиви призначення покарання.
Згідно ч.1 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції зобов`язаний ухвалити відповідно до вимог КПК законне та обґрунтоване рішення, встановити фактичні обставини кримінального провадження та викласти у вироку формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції детально та змістовно виклав встановлені обставини цієї справи, а після аналізу досліджених доказів вказав про те, що визнає доведеним винуватість ОСОБА_2 у вчиненні розпусних дій стосовно малолітньої ОСОБА_4
Спростував суд і доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_2 та недостатність доказів, обґрунтував та підсумував свої висновки.
Тобто, однозначно стверджувати про те, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, підстав немає, тим більш що ці недоліки не входять до переліку істотних порушень та підстав для призначення нового судового розгляду.
Те, що обвинувачений ОСОБА_2 не торкався до статевих органів малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , не оголював свої статеві органи, тобто нібито не вчиняв розпусних дій, не виключають наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а представлені стороною захисту скріншоти телефонних розмов, невідомого походження його не виправдовують.
Так, суспільна небезпечність злочину, передбаченого ст.156 КК України полягає в тому, що він спричиняє шкоду нормальному моральному та фізичному становленню неповнолітніх, формує антиморальні погляди у дитини.
Потерпілими від даного злочину можуть бути особи як чоловічої, так і жіночої статі, яким не виповнилося 16 років.
Для відповідальності за цей злочин не має значення, чи досягла потерпіла особа статевої зрілості і чи давала вона згоду на вчинення щодо неї розпусних дій.
Попередня поведінка потерпілої особи (зокрема, її попереднє статеве життя) на кваліфікацію дій винної особи за ст.156 КК України не впливає.
Об`єктивна сторона цього злочину полягає у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла 16-річного віку.
Розпусні дії повинні мати сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.
До фізичних розпусних дій належать непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою «статева експлуатація дітей».
Час, місце та обстановка по кожному епізоду пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , її показання з подробицями, які узгоджуються з показаннями інших свідків, правдивість яких підтверджена експертами психологами є достатніми на мою думку для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.2 ст. 156 КК України.
При наявності сумнівів у правдивості показань потерпілої ОСОБА_4 , необхідності дослідження та аналізу змісту скріншотів невідомого походження, колегія суддів при бажанні могла це питання вирішити шляхом проведення судового слідства в цій частині, на чому до речі наполягала сторона захисту.
Однак, апеляційний суд цього не зробив і скасував вирок з формальних підстав.
Більшість вирішила, що без допиту потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні дійти однозначного висновку про винуватість ОСОБА_2 у розпусних діях неможливо.
Тобто, на думку колег ОСОБА_4 , якій було 9 років необхідно у подробицях та у деталях допитати в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника про обставини 2020 та 2021 року, при тому, що по даній категорії справ вже давно практикується і приймається спеціальна процедура допиту малолітніх або неповнолітніх жертв сексуального насильства ( ст. 354 КПК ) ,
Я з цим не згоден і вважаю, що підстав недовіряти показанням потерпілої немає, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 в цілому законний та обґрунтований, підстав для його скасування я не вбачаю.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_6