У Х В А Л А

26 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Саксаганського районного відділу м. Кривий Ріг філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 213 , ч.1 ст.71КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 26 350 грн.,

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання начальника Саксаганського районного відділу м. Кривий Ріг філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно.

В обґрунтуввання подання посилається на таке. ОСОБА_5 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2020 року за ч.1 ст. 213, ч.1 ст. 71 КК України до штрафу у розмірі 26 350 грн., який набрав законної сили 30.06.2020 року.

Вирок надійшов на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 14.07.2020. У цей же день ОСОБА_5 за адресою, зазначеною у судовому рішенні, було надіслано повідомлення про необхідність сплати штрафу.

Станом на 30.07.2020 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_5 документа про сплату штрафу.

У зв?язку із чим орган пробації звернувся до Жовтневого районного суду із поданням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу.

Ухвалою суду від 28.09.2020 задоволено подання та розстрочено сплата суми штрафу на 10 місяців із щомісячними платежами у розмірі 2 635 грн. Ухвала набрала законної сили 05.10.2020.

Крім того, центр пробації звертався до суду із поданнями про заміну несплаченого штрафу покаранням у виді громадських робіт. Ухвалами суду у задоволенні подання було відмовлено. Також ОСОБА_5 був засуджений за вироком Саксаганського районного суду суду м. Кривого Рогу від 25.03.2021 за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України, за яким призначено покарання у віді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 72 ч.3 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

02.08.2021 вироком Саксаганського районого суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.213, ч.4 с. 70 КК України та призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком суду від 25.03.2021 та остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі та штрафу у розмірі 26 350 грн. Штраф визначено виконувати самостійно на підставі ст.72 ч.3 КК України.

ОСОБА_5 у період з 29.01.2021 по 29.01.2024 відбував покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія №80».

Після звільнення з КВК №80 ОСОБА_5 прибув до органу пробації та повідомив, що після працевлаштування буде сплачувати штраф.

01.04.2024 Саксаганським районним відділом м. Кривий Ріг філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області було направлено подання до ВП №4 про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України, однак за повідомленням ВП №4 відомості до ЄРДР за фактом ухилення ОСОБА_5 від покарання не пов`язаного з позбавленням волі не вносились у зв`язку із відсутністю факту кримінального правопорушення.

Останній вирок за яким ОСОБА_5 був засуджений набрав законної сили 07.09.2021, а злочин ним був вчинений у серпні 2021 року, тобто строк виконання вироку, який встановлений ст. 80 ч.4 КК України сплинув. У зв?язку із чим центр пробації просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 26 350 грн за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2020.

Представник центру пробації у судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримула в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне подання центру пробації задовольнити у повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся за останньою відомою адресою його проживання.

Дослідивши матеріали подання суд встановив наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.1 ст.213, ч.1 ст. 71 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 26 350 грн. Вирок набрав законної сили 30.06.2020 року.

Вироком Саксаганського районного суду суду м. Кривого Рогу від 25.03.2021 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України та призначено покарання у віді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 72 ч.3 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

02.08.2021 за вироком Саксаганського районого суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.213, ч.4 с. 70 КК України та призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком суду від 25.03.2021 та остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі та штрафу у розмірі 26 350 грн. Штраф визначено виконувати самостійно на підставі ст.72 ч.3 КК України.

ОСОБА_5 у період з 29.01.2021 по 29.01.2024 відбував покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія №80».

Уповноваженим органом з питань пробації 01.04.2024 року до органу поліції направлено клопотання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України. Згідно відповіді ВП №4 КРУ ГУНП в Дніпропетровській області від 03.06.2024 року підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Відповідно до інформації Криворізького районного відділу КЗ «ДОБ СМЕ`ДОР» від 15.07.2024 в книзі реєстрації трупів Криворізького районного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи №ДОР» в період з січня 2024 року по 12.07.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований.

Згідно інформації ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 14.06.2024 року стосовно ОСОБА_5 наявні відомості про його засудження останній раз 02.08.2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 213, ч.4 ст 70 КК України. Відбуття покарання у виді позбавлення волі, його звільнення 29.01.2024. Після ухвалення вказаного вироку відомості про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності відсутні.

Згідно інформації ДПС України від 19.07.2024 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_5 у період з 21.12.2023 по 19.07.2024 року по 05.06.2024 року у Базі даних не виявлено.

Згідно інформації ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» №3/5-7910 від 16.07.2024, ОСОБА_5 з січня 2024 року по 16.07.2024 в ДУ «КУВП №3» не утримувався.

За правилами ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

У постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15 сформульовано висновок про те, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 201/604/20.

За результатами дослідження матеріалів клопотання суд встановив, що обвинувальний вирок відносно засудженого ОСОБА_5 від 29.05.2020 року на час розгляду судом подання не виконаний, і з моменту вчинення ОСОБА_5 останнього кримінального правопорушення минуло більше двох років.

Відомості щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу), відсутні.

Також відсутні відомості щодо вчинення засудженим у період з серпня 2021 року по 14 червня 2024 нового злочину.

Ні органом з питань пробації, ні прокурором не наведено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно підстав для зупинення перебігу давності строку виконання вироку судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувальний вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2020 року не був виконаний на протязі більше двох років, а сам засуджений на протязі цього строку не ухилявся від відбування покарання та з моменту вчинення ОСОБА_5 останнього кримінального правопорушння та його засудження минуло більше двох років, клопотання органу з питань пробації про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку слід задовольнити.

Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Подання Саксаганського районного відділу м. Кривий Ріг філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 . - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 26 350 грн. у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1