Справа № 766/1544/23
н/п 1-кп/766/1228/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2022 року за №0004029 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Тєміртау, Карагандинської області, країни Казахстан, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН). До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2, 3 зазначеного Договору рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статі 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил (далі ЗС) рф за межами рф, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року, близько 5 години ранку президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє з 5 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб відповідно до Закону України від 02.05.2023№ 3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затверджено Указ Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

У період з 24.02.2022 по теперішній час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф та на даний час вона знаходиться під окупацією держави-агресора.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», станом з 01.03.2022 по 11.11.2022 Херсонська міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову № 82 від «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдо референдумів» відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналогічні заборони встановлено також Виборчим кодексом України та Законом України «Про всеукраїнський референдум».

За змістом статей 1, 2, частини першої статті 17 Конституції України Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою; суверенітет України поширюється на всю її територію; складовою державного суверенітету є цілісність і недоторканність території України в межах існуючих кордонів; захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі статтею 132 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Зазначені конституційні принципи організації територіального устрою обумовлені формою державного устрою України як унітарної держави, закріпленою статтею 2 Основного Закону держави.

Призначення всеукраїнського референдуму з питань, визначених указаною статтею Конституції України, належить до повноважень Верховної Ради України (пункт 2 частини першої статті 85 Основного Закону України).

Крім цього, Верховна Рада України не ухвалювала жодних рішень щодо призначення всеукраїнського референдуму стосовно будь-яких питань про зміну території України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум є формою безпосередньої демократії в Україні, способом здійснення влади безпосередньо Українським народом, що полягає у прийнятті (затвердженні) громадянами України рішень шляхом голосування у випадках і порядку, встановлених Конституцією України та цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум щодо зміни території України - це форма прийняття громадянами України, які мають право голосу, рішення щодо затвердження прийнятого Верховною Радою України закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України. Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.

Після окупації Херсонської міської територіальної громади представниками збройних формувань російської федерації встановлено фактичний контроль над суспільним життям на цій території України та узурповані всі владні повноваження шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, впровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади міста, фактичної ліквідації приватної власності, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного та психологічного впливу окремих категорій та верств населення, в тому числі незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Разом з тим, в період березня-квітня 2022 року, представники збройних формувань рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Херсонської міської територіальної громади цілеспрямовано створили підпорядковану, керовану та фінансовану російською федерацією окупаційну адміністрацію - так звану «Військово-цивільну адміністрацію Херсонської області», в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

При цьому, представники контрольованих російською федерацією самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави, а також легітимних державних та комунальних підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій частині Херсонської міської територіальної громади та мали за мету інтеграцію і подальше незаконне включення захопленої частини суверенної України до складу російської федерації.

Переслідуючи кінцеву мету окупації Херсонської області, приєднанням частини території України, а саме Херсонської області до рф, голова так званої «Військово-цивільної адміністрації Херсонської області» на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у вересні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), як посадова особа окупаційного органу влади держави-агресора публічно проголосив про проведення з 23 по 27 вересня 2022 року незаконного референдуму з питань входження до складу рф тимчасово окупованої території Херсонської області.

У подальшому, представниками окупаційної влади держави-агресора (на цей час невстановлені органом досудового розслідування особами) з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області та легітимізування перебування військових рф на території України, організовано проведення незаконного референдуму на території м. Херсона.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації, шляхом вчинення воєнного нападу 24.02.2022 року захопили місто Херсон, 24.09.2022 року в денний час доби, більш точний час не встановлено, перебуваючи в тимчасово окупованому м. Херсоні, а саме біля пам`ятнику князю Потьомкіну Таврійському за адресою: м. Херсон, вул. Старообрядницька, буд. 9 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та незалежності України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сповідуючи проросійські погляди, з метою завдання шкоди Україні, підтримуючи збройну агресію російської федерації на території України, здійснив публічні заклики мешканців тимчасово окупованого міста Херсона до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території м. Херсона, які зафіксовані на відеозаписі, який розміщений у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступного змісту: « Добрый день друзья, в эти дни совершается историческая справедливость - Херсон возвращается в россию. Херсон был, есть и будет русским городом и мы от вашего имени, имени наших подписчиков, купили цветы, и возложили возле князя Григория Потемкина великого князя российской империи. В этот день, день возвращения Херсона на историческую родину в россию. Друзья я поздравляю вас с этим знаменательным днем и говорю: ПРИХОДИТЕ ГОЛОСУЙТЕ ВОЗВРАЩАЕМСЯ ДОМОЙ В россию В РОДНУЮ ГАВАНЬ!», які містять прямі публічні заклики до мешканців Херсонської області прийняти участь у голосуванні, результатом якого є приєднання території міста Херсона Херсонської області до складу російської федерації.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як публічні заклики до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним уст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст.111-1 КК України, за якими, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст.111-1 України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 01.08.2023 року, 25.08.2023 року, 12.10.2023 року та 26.10.2024 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2023 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 та ухвалою суду від 10.01.2024 року призначено судовий розгляд.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 до призначених судових засідань опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_3 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_3 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

Щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_3 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях від 30.05.2023 року №014-001761ч на підставі постанови слідчого СВ Каховського РВП ГУНП в Херсонській області від 30.05.2023 року захисником ОСОБА_3 було призначено адвоката ОСОБА_9 .

30.05.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

30.05.2023 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення про повідомлення про підозру ОСОБА_3 із повістками про виклик останнього до слідчого на 03.06.2023 об 09:00 год., 05.06.2023 об 09:00 год. та 06.06.2023 об 09:00 год., для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні,відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2022 року за №0004029.

Крім того, вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Постановою слідчого СВ Каховського РВП ГУНП в Херсонській області від 07.06.2023 року ОСОБА_3 оголошено в міжнародний розшук.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2023 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 про її заміну та доручено керівнику Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області призначити ОСОБА_3 захисника для участі при розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного Реєстру досудових розслідувань 01.10.2022 року за № 0004029 за обвинуваченням. ОСОБА_3 .

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області від 06.09.2023 року №021-210000430 на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2023 року захисником ОСОБА_3 було призначено адвоката ОСОБА_5 .

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_3 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК України та просив призначити покарання відповідне покарання в межах санкцій вказаної статті у виді позбавлення воліна строк 10 років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк 15 років та з конфіскацією майна.

Захисник в ході судових дебатів відзначила, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 5 ст.111-1 КК України, на її думку, не доведена. Наданні стороною обвинувачення докази не доводять обставин щодо здійснення підзахисним публічних закликів до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території і є недостатніми для винесення обвинувального вироку.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду від 19.04.2023 року, в ході якого слідчим оглянуто та вилучено документи, які надані секретарем ОСББ АДРЕСА_3 , у якому проживав ОСОБА_3 та які велися даним ОСББ в ході його діяльності під час тимчасової окупації м. Херсона. Зокрема встановлено документи, якими підтверджується факт підтримки ОСОБА_3 . російської федерації у збройній агресії проти України та окупації її територій, складені російською мовою: «заявление о единовременной выплате на имя главы военно-гражданской администрации ОСОБА_10 » та списки на отримання гуманітарної допомоги від голови ОСББ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12. 2022 року зі свідком ОСОБА_11 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнала ОСОБА_3 , як особу, який проживав в будинку АДРЕСА_3 та публічно підтримувала збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5» ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12. 2022 року зі свідком ОСОБА_12 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнала ОСОБА_3 , як особу, який в період окупації м. Херсоні визнавав правомірно збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації на ютуб каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2022 року зі свідком ОСОБА_13 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнала ОСОБА_3 , як особу - мешканця будинку АДРЕСА_3 , який в період окупації визнавав правомірно збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023 року зі свідком ОСОБА_14 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнав ОСОБА_3 , як особу, який проживав в будинку АДРЕСА_3 та виправдовував збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації на ютуб каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023 року зі свідком ОСОБА_15 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнав ОСОБА_3 , як особу, який проживав в будинку АДРЕСА_3 та в період окупації публічно підтримував та виправдовував збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації на ютуб каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023 року зі свідком ОСОБА_16 , під час якого свідок за сукупністю ознак обличчя впізнала ОСОБА_3 , як мешканця будинку АДРЕСА_3 , який в період окупації публічно підтримував та виправдовував збройну агресію рф проти України через засоби масової інформації на ютуб каналі «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

- протоколом огляду від 20.01.2023 року в ході якого оглянуто та збережено на оптичний диск, який є додатком до даного протоколу огляду, відео-публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 яка розміщена в Інтернет- ресурсі «youtube» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка має назву «ІНФОРМАЦІЯ_6» та встановлено, що вищевказаний youtube-канал « ІНФОРМАЦІЯ_4 » знаходиться в публічному доступі з кількістю підписників 26,5 тисяч людей. Відео-публікація на даному каналі з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» тривалістю 04 хв. 59 сек., на ній веде мову чоловік, що ззовні схожий на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на даній відео-публікації, а саме: з 01 хв. 50 сек. вказаний чоловік промовляє (на російський мові): «Добрый день друзья, в эти дни совершается историческая справедливость Херсон возвращается в россию. Херсон был есть, и будет русским городом и мы от вашого имени, имени наших подписчиков, купили цветы, и возложили возле князя Григория Потемкина великого князя российской империи. В этот день, день возвращения Херсона на историческую родину в россию. Друзья я поздравляю вас с этим знаменательным днем и говорю: «ПРИХОДИТЕ ГОЛОСУЙТЕ ВОЗВРАЩАЕМСЯ ДОМОЙ В россию В РОДНУЮ ГАВАНЬ!»:

- висновком експерта № СЕ-19/115-23/2583-ФП від 23.05.2023 року за результатами проведення судової портретної експертизи, відповідно до якої встановлено, що у відео файлі у проміжок часу з 01.50 по 02.46, який розміщений за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 в Інтернет-ресурсі « youtube » на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », огляд якого зроблено слідчим 20.01.2023 року, зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком експерта № СЕ-19/116-23/3141-ПЧ від 24.03.2023 року за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи, відповідно до якого текст (мовлення) з запису за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 який розміщений в Інтернет- ресурсі « youtube » на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », огляд якого зроблено слідчим 20.01.2023року, містить прямі публічні заклики до мешканців Херсонської області прийняти участь у голосуванні, результатом якого є приєднання території міста Херсона Херсонської області до складу російської федерації;

- протоколом обшуку від 06.05.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщеннях кімнат № 711-712 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого вилучено речі, що підтверджують прихильність ОСОБА_3 до держави агресора, а саме: прапор російської федерації, три стрічки із зображенням прапора російської федерації, три «георгіївські стрічки», документи, які стосуються реєстрації ОСОБА_3 у незаконному органі влади на території тимчасово окупованого м. Херсона на виплату 10000 російських рублів;

- протоколом огляду від 09.05.2023 року, в ході якого слідчим здійснено огляд та збереження на оптичний диск, який є додатком до даного протоколу огляду, відео-публікацій за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 в Інтернет-ресурсі « youtube » каналу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на яких ОСОБА_3 публічно висловлюється щодо виправдування збройної агресії російської федерації проти України, демонструє отриманий ним паспорт російської федерації, публічно демонструє прапор російської федерації, «георгіївські» стрічки, одяг із символікою «Z - ЗА ПОБЕДУ», а також показує житло, яке він отримав у тимчасово окупованому м. Керчі АР Крим за сертифікатом рф.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджуюся показами свідків, допитаних в ході судового засідання.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона є місцевою мешканкою м. Херсона та в період тимчасової окупації м. Херсон проживала у будинку АДРЕСА_3 . За вищевказаною адресою також проживав ОСОБА_17 зі своєю співмешканкою ОСОБА_18 , які під час окупації військовими рф міста Херсона активно підтримували армію рф, приймали участь у референдумі, який був організований окупаційною адміністрацією та роздавали гуманітарну допомогу від окупаційної влади. Крім цього, пояснила, що ОСОБА_17 ходив на 9 травня 2022 року з російськими стрічками та «георгіївськими» стрічками, був у піднесеному настрої. Останній знімав відео на яких підтримував російську агресію проти України та виставляв їх у «youtube»-каналі з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що після окупації міста Херсона російськими військовими, ОСОБА_17 підтримував російську федерацію та казав мешканцям будинку, що з приходом росії усе буде тільки краще. Зі слів мешканців будинку АДРЕСА_3 , свідку відомо, що ОСОБА_17 ходив голосувати на референдумі, який проходив у вересні місяці 2022 року у м. Херсоні, який був організований окупаційною владою м. Херсона, при цьому агітував мешканців підтримувати росію та приймати участь у незаконному референдумі. Також повідомила, що ОСОБА_17 разом зі своєю співмешканкою вели в інтернеті власний «youtube»-канал з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на якому розміщували відео-публікації на яких підтримували російську федерацію у діях щодо окупації території України. Так, на даному «youtube»-каналі свідок бачила відео на якому ОСОБА_17 стояв біля пам`ятника князю Потьомкіну у м. Херсоні та закликав мешканців Херсону приходити на референдум та голосувати за приєднання Херсону до росії.

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 року) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, стороною захисту до суду не надано даних щодо необ`єктивності та упередженості вказаних свідків обвинувачення, які у судовому засіданні надавали свої показання добровільно, без будь-якого стороннього примусу, будучи приведені судом до присяги та попереджені про можливі негативні наслідки в разі надання неправдивих показань.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що неприязних відносин, між свідками сторони обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_3 не було, що свідчить про відсутність у свідків будь-яких підстав для спотворення вказаних ними подій, шляхом надання неправдивих показань.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.

Під час судового слідства не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вчинено під фізичним чи психологічним примусом.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_3 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Зміст досліджених судом відео-публікацій з Інтернет ресурсів, а також показів свідків, допитах в судовому засіданні, дає підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона вчиняв дії на підтримку збройної агресії російської федерації на території України та здійснив публічні заклики мешканців тимчасово окупованого міста Херсона до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території м. Херсона- добровільно, що обумовлено його позитивним ставленням до окупаційної влади, при цьому мав вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 5 ст. 111-1 КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом у повному обсязі.

VI. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

VІІ. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч.5 ст.111-1 КК України, що дорівнює його максимальній межі, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

VIІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання суд вважає за доцільне залишити без змін.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

- за проведення судової лінгвістичної експертизи № СЕ-19/116-23/3141-ПЧвід 24.03.2023 року у розмірі 1887,80 гривень;

- за проведення судової портретної експертизи № СЕ-19/115-23/2583-ФПвід 23.05.2023 року у розмірі 3585,00 гривень.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2023 року накладено арешт на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :04:045:0014, загальною площею 3.791 (га), яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , із забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Підстави для скасування арешту вказаного майна відсутні, з огляду на призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2023 року накладено арешт на вилучене в ході проведеного 06.05.2023 року обшуку майно, яке визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

За відсутності заборон визначених ч. 4 ст. 174 КПК України, з огляду на те, що арешт вилученого майна, було застосовано лише з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилученого в ході проведеного 06.05.2023 року обшуку.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.124,369-371,373-374,381,382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 року залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 ичу, рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом, рахувати з моменту відбуття ОСОБА_3 основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в загальному розмірі 5472 (п`ять тисяч чотириста сімдесят дві) гривень 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2023 року на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :04:045:0014, загальною площею 3.791 (га), яка розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с/рада. Червономаяцька, залишити без змін до приведення вироку до виконання в частині конфіскації майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2023 року на вилучене в ході проведеного 06.05.2023 року обшуку майно - скасувати.

Речові докази:

- прапор триколор російської федерації, три стрічки із зображенням прапора російської федерації, три «георгіївські стрічки», списки на отримання гуманітарної допомоги від голови ОСББ ОСОБА_19 та «заявление о единовременной выплате главе военно-гражданской администрации ОСОБА_10 » - після набрання вироком законної сили - знищити;

- документи, які стосуються реєстрації на виплату 10000 рублів, а саме: заява про одноразову виплату на ім`я ОСОБА_10 від ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 ОСОБА_24 , ОСОБА_24 . ОСОБА_25 та додатками у виді копій паспортів останніх - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- картку прописки на ОСОБА_19 на 2 арк., картка реєстрації особи на ім`я ОСОБА_3 на 2 арк., акт перевірки на 3 арк., акт готовності на 1 арк., списки мешканців будинку на 3 арк., справку місця проживання мешканців будинку №21 просп. 200-річчя Херсона на 1 арк. та журнал реєстрації довідок про склад сім`ї БК «200 років Херсона, 21» - повернути до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює. Не пізніше дня, наступного за днем ухвалення вироку, надіслати його копію обвинуваченому.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя ОСОБА_1