У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін та інших учасників провадження

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

здійснивши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві розгляд кримінального провадження №0002603 від 22.09.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.1 ст.301 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за№0002603 від 22.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.1 ст.301 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.1 ст.301 КК України. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою продовжено до 14.09.2024 включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Прокурор зазначила, що органом досудового розслідування згідно вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність продовження існування вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочини, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 згідно ст. 12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочину, із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Крім того ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не має, що дозволяє останньому переховувався від суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із насильством, прокурор вбачає необхідність в продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. На думку прокурора, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив щодо продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів. Просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити застосований запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказав, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки. Крім того, у зв`язку із існуванням ризиків ракетних обстрілів, наявна загроза для життя обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебуває у ДУ «Київський слідчий ізолятор». Вказав, що порушення розумних строків розгляду справи призводить до порушення прав обвинуваченого, зокрема визначених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора стосовно продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних обставин.

Обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи особистої поруки є недоречним з огляду на те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого та тяжких злочинів поєднаного із застосуванням насильства. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, до ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та тяжкості злочинів у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_7 ..

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, санкція ч.6 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява №33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000, §76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, такі відомості, у своїй сукупності дають достатні підстави для переконання того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити спроби переховуватися від суду.

Також, стороною обвинувачення належним чином обґрунтовано наявність ризику, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, останній може впливати на потерпілого шляхом насильства, залякування, примусу тощо, тобто таким чином продовжувати свою злочинну діяльність та здійснення дій, щодо впливу в позапроцесуальний спосіб з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

Водночас, стороною захисту не надано суду доказів чи аргументів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, твердження захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, аргументи сторони захисту не спростували заявлені у клопотанні ризики, які суд вважає доведеними прокурором, а саме ризику переховування від правосуддя, впливу на потерпілого і свідків з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам перешкоджати кримінальному провадженню,можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи наявність обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким за ч. 6 ст. 152 КК України, поєднаним із застосуванням насильства, трьох доведених ризиків, відомості щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що на цьому етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі «Марченко проти України» про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України та враховує той факт, що згідно матеріалів клопотання, обвинуваченому інкриміновано вчинення умисних злочинів із застосуванням насильства, та вважає, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави та відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 10.11.2024 включно.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Строк дії даної ухвали закінчується 10.11.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_10