ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2841/24 Справа № 203/2126/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 року, якою ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 року, якою ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за нею виходячи з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів, оскаржуваною ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Апелянт вказує,Є що власником та користувачем даного будинку є ОСОБА_4 з малолітньою дитиною. ОСОБА_5 до даної адреси немає жодного відношення, внаслідок ухвали суду та незаконного проникнення ОСОБА_5 за вищевказаною адресою відбувся конфлікт між власником та обвинуваченим, в результаті чого 06.08.2024 року був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника № 568264.

Згідно із ч. 1 ст. 392 КПК України на етапі судового провадження можуть бути оскаржені в апеляційному порядку судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із наведених положень ст. 392 КПК України вбачається, що ухвали суду першої інстанції, не пов`язані із застосуванням чи відмовою у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміною іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовженням строку тримання під вартою, - підлягають апеляційному оскарженню лише у тому випадку, якщо така можливість прямо передбачена положеннями КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом апеляційного оскарження є постановлена судом першої інстанції під час судового засідання ухвала про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яка не входить до зазначеного вище вичерпного переліку ухвал, які підлягають оскарженню на підставі ч. 2 ст. 392 КПК України.

З урахуванням наведеного, та з огляду на те, що ст. 392 КПК України не передбачає окремого оскарження такої ухвали на цій стадії провадження, а Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року визнано неконституційним положення частини другої статті 392 лише щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду саме про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відсутні.

З огляду на викладене вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_3 , оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 року, якою ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2