Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4762/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/573/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

представника володільця майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000881 від 13.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що матеріали клопотання не містять доказів незаконної порубки деревини, а також даних про заподіяння істотної шкоди, тобто відсутня подія злочину. Вказує, що вилучена деревина не є предметом злочину, оскільки перевозилася ОСОБА_9 на підставі ТТН №2 від 12.09.2024, виданої ФОП ОСОБА_10 , який є володільцем вказаної деревини в кількості 40 м.куб. згідно договору купівлі продажу №1 від 01.01.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_7 . Посилається на те, що відповідно до Договору про надання послуг, укладеного 31.12.2023 року між ТОВ «ЛІК АГРО 2017» та ФОП ОСОБА_10 , останній на відповідних земельних ділянках надавав послуги з механічної вирізки та вирубки щільних самостійних чагарників і дрібнолісся, за допомогою власної чи орендованої спецтехніки, з вивезенням отриманої в результаті чистки лісопродукції, яка переходить у власність виконавця. Вказує, що слідчим суддею не враховано, що сідловий тягач Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 з деревиною не містять ознак речового доказу, а також не враховані вимоги співмірності обмеження права користування завданням кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення огляду місця події 12.09.2024 року, а саме: сідловий тягач Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 із загальним напівпричепом Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_3 з деревиною згідно ТТН об`ємом 40м3, та позбавити власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право можливості використання, розпорядження та відчуження вказаним майном, зазначених прав на нього.

В обгрунтування клопотання прокурор послався на те, що у провадженні СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 13.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2024 о 18:16 год. по АДРЕСА_1 , працівниками поліції зупинено автомобіль Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 з деревиною згідно ТТН №2 від 12.09.2024 об`ємом 40м3, під керуванням ОСОБА_9 , який перевозив деревину породи береза без відповідних документів.

В ході огляду місця події від 12.09.2024 року вказане майно було вилучено, а в подальшому визнано речовим доказом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 сідловий тягач НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 напівпричіп Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_12 .

З метою збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на вказане майно.

Враховуючи, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості його пошкодження чи відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, і на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності, а ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи представника володільця майна в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: зокрема, збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 13.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.п. 3).

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 12.09.2024 о 18:16 год. по АДРЕСА_1 , працівниками поліції зупинено автомобіль Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом під керуванням ОСОБА_9 , який перевозив деревину породи береза без відповідних документів.

В ході огляду місця подій від 12.09.2024 було вилучено вказане майно.

Постановою слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 13.09.2024р. вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000881 (а.п. 11).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, у клопотанні прокурора про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

При розгляді клопотання прокурора, слідчим суддею було встановлено, що вилучені під час огляду місця події сідловий тягач Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 із загальним напівпричепом Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_3 з деревиною згідно ТТН об`ємом 40 м3, мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаних речей та предметів як доказу у кримінальному провадженні, та з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що матеріали клопотання не містять доказів незаконної порубки деревини та слідчім суддею не зазначено, яке саме відношення до даного кримінального провадження має вилучене майно, на яке накладено арешт, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України.

Доводи апелянта про відсутність доказів заподіяння істотної шкоди, на переконання апеляційного суду не є предметом розгляду, оскільки підставою арешту майна зазначено збереження речових доказів, а не відшкодування шкоди. Крім того, розмір шкоди має бути встановлений в ході досудового розслідування під час проведення відповідних експертиз.

Посилання апелянта на те, що договором купівлі-продажу №1 від 01.01.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_13 , Договором про надання послуг від 31.12.2023, укладеного між ТОВ «ЛІК АГРО 2017» та ФОП ОСОБА_10 підтверджується законність походження вилученої деревини, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказана вилучена деревина знаходилася саме на земельних ділянках, які орендує ТОВ «ЛІК АГРО 2017» та без проведення відповідних слідчіх дій на даному етапі досудового розслідуваннянеможливо встановити її походження.

Більш того, навіть на даний час органу досудового розслідування та прокурору жодних документів щодо законності походження деревини володільцем майна чи його представником не надано. Копії договорів, на які посилався апелянт надані лише апеляційному суду.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обгрунтовано дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно, враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а саме за фактом незаконної порубки дерев, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, сідловий тягач Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , а загальний напівпричіп Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_12 (а.п.20), та використовується ОСОБА_7 у господарській діяльності на підставі договорів оренди від 05.03.2024 та 06.03.2024 відповідно, а тому накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його розпорядження та користування позбавило його володільця можливості користуватися транспортним засобом та отримувати доходи від його використання.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи представника володільця майна ОСОБА_6 у вказаній частині.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст. 246 КК України не передбачено конфіскації майна, колегія суддів вважає за можливе застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту вказаного майна без заборони розпорядження та користування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник чи володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту, якщо доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба в порядку ст. 174 КПК України.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Враховуючи, що вилучене майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України, апеляційна скарга представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині позбавлення власників, будь-яких осіб права розпорядження та користування транспортними засобами, з постановлнням нової ухвали в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000881 від 13.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, - скасувати в частині позбавлення власників, будь-яких осіб права розпорядження та користування транспортними засобами.

Постановити нову ухвалу в цій частині, якою клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 в частині накладення арешту на сидловий тягач Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , із напівпричепом Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 шляхом заборони власників, будь-яких інших осіб права розпорядження та користування.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: