ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника юстиції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000217 внесеного до ЄРДР 04.11.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Липовець Вінницької області, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000217 від 04.11.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що на території України функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена для збору інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України, а також для вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянина України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, у невстановлений слідством час, але не пізніше червня 2024 року увійшов до складу агентурно-інформаторської мережі, яка здійснює свою діяльність на всій території України, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України, а також для вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Так, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, надав згоду на збір та передачу інформації розвідувального характеру щодо точного розташування сил та засобів Збройних Сил України на території Вінницької області, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, яку в подальшому передавав представникам країни-агресора для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження та вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення.

Для безпосереднього виконання свого злочинного задуму ОСОБА_4 використовував додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за допомогою якого передавав відому йому розвідувальну інформацію невстановленим представникам країни-агресора.

Зокрема, невстановлені представники країни-агресора, використовуючи аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», під іменем « ОСОБА_7 », із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », систематично надавали завдання ОСОБА_4 , який використовував аккаунт у зазначеному месенджері із ідентифікатором

(ім`я користувача) - « ОСОБА_8 », зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 щодо отримання інформації, в якій зацікавлені останні, а саме: про точне розташування сил та засобів Збройних Сил України, розміщених на території Вінницької області, а також вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення в умовах дії правового режиму воєнного стану, встановлення засобів живлення на конструкціях (бетонних стовпах, тощо) у радіусі покриття базових станцій стільникового зв`язку поряд з автошляхами на території Вінницької області з метою подальшого монтажу засобів спостереження для контролю за маршрутами пересування сил та засобів Сил оборони України та здійснення збору відомостей щодо об`єктів критичної інфраструктури на території м. Києва та Київської області .

При цьому, ОСОБА_4 , у період з червня по вересень 2024 року, отримуючи за допомогою додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» від невстановлених представників країни-агресора вказані вище завдання з інструктивним способом їх доведення, в частині встановлення засобів живлення на конструкціях (бетонних стовпах, тощо) у радіусі покриття базових станцій стільникового зв`язку поряд з автошляхами на території Вінницької області з метою подальшого монтажу засобів спостереження для контролю за маршрутами пересування сил та засобів Сил оборони України та здійснення збору відомостей щодо об`єктів критичної інфраструктури на території м. Києва ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та електропідстанції у АДРЕСА_7 , з метою виготовлення знімків їх території та визначення наслідків їх пошкодження ракетними обстрілами, надав попередню згоду та прийняв їх до виконання, про те дії для реалізації свого злочинного умислу до кінця у відповідності до наданих йому вказівок представниками країни-агресора не вчинив та від їх подальшого виконання відмовився, оскільки не мав необхідних знарядь та засобів для реалізації таких протиправних дій.

У період з червня по вересень 2024 року, ОСОБА_4 , отримуючи за допомогою додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» від невстановлених представників країни-агресора вказані вище завдання, переслідуючи корисливий мотив, визначав для себе такі, що відповідають його можливостям для доведення злочину до кінця та вчинив протиправні дії за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у червні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, отримавши завдання за невстановлених слідством обставин від представників країни-агресора щодо здійснення пошуку трансформаторних підстанцій, які знаходяться поряд із залізничним сполученням на території Вінницької області і попереднього виготовлення фото/відеоматеріалів у яких мали бути відображені відомості щодо їх місцерозташування, зовнішнього вигляду на предмет визначення останніми як таких, що відповідають їхнім критеріям для вчинення злочинних дій, прибув легким мотоциклом типу «скутер» у АДРЕСА_4 , де відшукав поряд із залізничним сполученням по вул. Привокзальна ІНФОРМАЦІЯ_5 , що належить

ТОВ «лайфселл», ) здійснив її фотофіксацію на місцевості, і в подальшому передав відомості у вигляді фотознімків представникам країни-агресора, які використовують аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», під іменем « ОСОБА_7 », із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому, ОСОБА_4 , у день свого безпосереднього прибуття у АДРЕСА_4 , після погодження представниками країни-агресора вчинення підпалу трансформаторної підстанції, продовжуючи реалізацію кримінально протиправного умислу, злив з баку легкого мотоциклу типу «скутер» горючу рідину (бензин) у пляшку з під води, облив нею поверхню трансформаторної підстанції та підпалив горючу рідину, внаслідок чого відбулося її займання, однак за результатами даної події обладнання трансформаторної підстанції не постраждало та залишилось у функціональному стані.

Разом з тим, ОСОБА_4 , для підтвердження виконання протиправних дій паралельно здійснив фіксацію процесу підпалу на відеозапис, який відправив користувачу месенджеру «Telegram» під іменем « ОСОБА_7 », із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , 16.07.2024, продовжуючи свою злочину діяльність, перебуваючи у м. Вінниця, отримавши завдання за допомогою додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» від невстановлених представників країни-агресора щодо збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо точного розташування сил та засобів Збройних Сил України на території Вінницької області, та діючи у відповідності до їх вказівок та переданих координат місцевості, використовуючи додаток «838», замовив таксі для відбуття до місця вчинення протиправної діяльності для реалізації свого злочинного умислу.

Надалі, у той же день, починаючи з 11 год. 15 хв., ОСОБА_4 , діючи у відповідності до вказівок представників країни-агресора, рухаючись автомобілем Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , в якості пасажира, разом з водієм таксі ОСОБА_9 , який не ставився до відома ОСОБА_4 , про його подальші злочинні наміри, прибув з м. Вінниці у АДРЕСА_8 , де вийшов з таксі та пішим порядком вирушив до визначен их невстановленими представниками країни-агресора GPS-координат місцевості, і в подальшому, прибувши в означене місце, здійснив фотофіксацію військової техніки, яка знаходилась на рівнинній місцевості поряд з даним населеним пунктом, поблизу місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_6, та, усвідомлюючи, що військова техніка Сил Оборони України стане ціллю для ракетно-бомбових ударів збройних сил російської федерації і надана ним інформація буде використана для планування і ведення збройними силами російської федерації військових дій проти України, передав представникам країни-агресора виготовлений ним фото/відеоматеріал.

Від представників країни- агресора, за виконання вказаних вище завдань, ОСОБА_4 неодноразово отримував у червні - вересні 2024 року грошові перекази на власні банківські карти.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , 12.11.2024 у відповідності до вимог КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:

протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 24.09.2024;

поясненнями ОСОБА_4 від 24.09.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24-25.09.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.10.2024;

протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2024;

протоколом огляду від 24.10.2024;

протоколом НС(Р)Д від 02.10.2024;

протоколом НС(Р)Д від 03.10.2024;

протоколом НС(Р)Д від 08.10.2024;

іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя зобов`язаний в сукупності дослідити всі обставини, у тому числі те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України.

Санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Крім того, слід врахувати те, що підозрюваного відсутні міцні сімейні та соціальні зв`язки, оскільки він є не одруженим, не має на утриманні осіб та постійного джерела заробітку, має розвинуті зв`язки із представниками держави-агресора, і з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки має стійкі контакти з представниками рф та, зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України, незаконно впливати на свідків, в тому числі тих, які на даний час встановлюються органом досудового розслідування, а також вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України..

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, ч.6 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-3, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193 ПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, неофіційно працює.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.

Крім того, слідчий суддя враховує, що у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника юстиції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 10 січня 2025 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 10 січня 2025 року.

Організацію затримання підозрюваного ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника юстиції ОСОБА_6 .

Контроль за проведенням належного затримання підозрюваного ОСОБА_4 покласти на прокурора ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_11