Справа № 626/3369/24
Провадження № 1-кс/626/1431/2024
У Х В А Л А

про арешт майна

20 вересня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000918 від 18.09.2024 року, за ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна, яке тимчасово було вилучено під час огляду місця події 17.09.2024 року, а саме двох транспортних засобів.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що17.09.2024 року до ЧЧ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби " НОМЕР_1 " про те, що о 13:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , на автодорозі М-18, відбулось зіткнення двох автомобілів марки MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажир автомобіля марки AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

За даним фактом 18.09.2024 року слідчим КрасноградськогоРВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000918 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

17.09.2024 року у період часу із 16 год. 30 хв. до 17 год. в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , на автодорозі М-18 було вилучено автомобіль марки MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіль марки AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , які 18.09.2024 року на підставі ст.98 КПК України, органом досудового розслідування було визнано речовим доказом.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані автомобілі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, проведення відповідних експертиз, необхідно накласти на нього арешт для проведення подальших експертних досліджень, та слідчих дій.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Власник автомобіля AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не є перешкодою для його розгляду. При цьому від нього надійшло клопотання про передачу транспортного засобу йому на відповідальне зберігання та він зобов`язується не проводити будь-якого ремонту та надати транспортний засіб слідчому, за першою його вимогою.

Власник автомобіля MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не є перешкодою для його розгляду. При цьому від його представника надійшло клопотання про передачу транспортного засобу йому на відповідальне зберігання та він зобов`язується не проводити будь-якого ремонту та надати транспортний засіб слідчому, за першою його вимогою.

Слідчий суддя розглянувши вказане клопотання, дослідивши надані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши думку учасників процесу, вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використанні як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ст.170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому кримінальним процесуальним кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права па відчуження, розпорядження іа/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає: спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванпя призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.98 КПК України, є речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, а саме знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зокрема, вказані транспортні засоби необхідні органу досудового розслідування для проведення трасологічної та автотехнічної експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз.1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказані речі підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 98, 167, 170, 171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке перелічено в клопотанні слідчого, оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що вони можуть містити відомості про обставини вчинення злочину, тобто відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167, ст.98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні.

Поряд з цим, відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

В зв`язку з викладеним слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на дані транспортні засоби та заборонити їх власникам вчинення дій, направлених на їх відчудження, передачу, а також його ремонт пошкоджених елементів транспортного, засобу внаслідок ДТП.

При цьому зобов`язати власників даних автомобілів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за першою вимогою слідчого, надати транспортні засоби для проведення необхідних слідчий дій чи проведення експертиз.

В зв`язку з викладеним, автомобілі необхідно передати на відповідальне зберігання їх власникам та визначити їх відповідальними особами за збереження транспортних засобів, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Красноградського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000918 від 18 вересня 2024 року, за ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 та заборонити вчинення дій, направлених на його відчудження, передачу, а також ремонт пошкоджених елементів транспортного засобу внаслідок даного ДТП.

Зобов`язати ОСОБА_4 за першою вимогою слідчого, надати даний транспортний засіб для проведення необхідних слідчий дій чи проведення експертиз.

Зберігати автомобіля MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 , визначає його власник ОСОБА_4 з обов`язковим повідомленням слідчого про місце його зберігання.

В зв`язку з викладеним, автомобіль марки MAZDA з д.р.н. НОМЕР_2 необхідно передати на відповідальне зберігання його фактичному власнику ОСОБА_4 , якого визначити відповідальною особою за збереження даного транспортного засобу, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить ОСОБА_6 та заборонити вчинення дій, направлених на його відчуження, передачу, а також ремонт пошкоджених елементів транспортного засобу внаслідок даного ДТП.

Зобов`язати ОСОБА_6 за першою вимогою слідчого, надати даний транспортний засіб для проведення необхідних слідчий дій чи проведення експертиз.

Зберігати автомобіль AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 , визначить його власник ОСОБА_6 з обов`язковим повідомленням слідчого про місце його зберігання.

В зв`язку з викладеним, автомобіль марки AUDI Q5 з д.р.н. НОМЕР_3 необхідно передати на відповідальне зберігання його фактичному власнику ОСОБА_6 , якого визначити відповідальною особою за збереження даного транспортного засобу, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1