Провадження № 1-кс/686/9065/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000451 від 24.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 у межах кримінального провадження №0000451 від 24.10.2024 звернувся із клопотанням про арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:010:0184 загальною площею 1,7551 га (згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224), яка належить ОСОБА_4 , що розташована за межами населеного пункту на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, із забороною на відчуження, розпорядження, зміну цільового призначення, здійснення перетворення, поділу, об`єднання даної земельної ділянки власником ОСОБА_4 , а також будь-якою іншою особою, в тому числі на підставі довіреності, з метою збереження речового доказу.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 23.10.2024 до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшла заява ОСОБА_5 якому відповідно до розпорядження Кам`янець Подільської райдержадміністрації від 19.09.2012 №903/20212-р на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :05:010:0184 площею 1,7551 га, про те, невстановлена особа в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, здійснила підробку офіційного документу, а саме рішення Жванецької сільської ради від 30.04.2024 № 10 про затвердження документів із землеустрою щодо формування земельної ділянки з кадастровим номером :05:010:0184 площею 1,7551 га, та передачу її у власність за ОСОБА_4 , на підставі чого 24.05.2024 державним реєстратором Хмельницької міської ради ОСОБА_6 зареєстровано право власності на вказану належну ОСОБА_5 земельну ділянку за ОСОБА_4 .

За вказаним фактом, 24.10.2024 внесено відомості до ЄРДР за №0000451 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2006 серія НОМЕР_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадкового майна, зокрема, належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Збруч» АДРЕСА_1 , розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належить спадкодавцю на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ХМ № 0264504, виданого Кам`янець-Подільською райдержадміністрацією 24.12.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.12.1996 за№ 94.

На підставі зазначених сертифіката та свідоцтва про право на спадщину на замовлення ОСОБА_5 , ПП фірма «Земля» у 2012 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням Кам`янець-Подільської райдержадміністрації від 19.09.2012 № 903/2012-р передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку № 111 площею 1,7551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Ластовецької сільської ради за межами населених пунктів.

Згідно із зазначеною технічною документацією із землеустрою та схемою розташування земельної ділянки відповідно до проекту організації земельних часток (паїв) відповідній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :05:010:0184, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру від 02.07.2013 № НВ-013.

Водночас, 24.05.2024 державним реєстратором Хмельницької міської ради ОСОБА_6 на підставі рішення Жванецької сільської ради від 30.04.2024 № 10 про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку із кадастровим номером :05:010:0184 площею 1,7551 га, ОСОБА_5 у приватну власність Кам`янець-Подільської райдержадміністрації згідно із розпорядженням від 19.09.2012 № 903/2012-р.

Зокрема, вбачаються ознаки підробки офіційного документа та його подальшого використання, оскільки 30.04.2024 (припадає на неділю) будь-які сесії Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району не проводились, що підтверджується даними офіційного веб-сайту цієї сільської ради.

Окрім цього, 17.04.2023 відбулась 32 позачергова сесія, а 19.05.2023 - 33 позачергова сесія, а в рішенні, що стало підставою реєстрації права приватної власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку зазначено рішення від 30.04.2024 вже 43 позачергової сесії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою збереження речового доказу.

В ході досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні встановлено, що саме земельна ділянка із кадастровим номером :05:010:0184 загальною площею 1,7551 га є об`єктом вчинення кримінального проступку.

Постановою старшого дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в області ОСОБА_8 від 24.10.2024 земельна ділянка із кадастровим номером :05:010:0184 загальною площею 1,7551 га визнана речовим доказом.

А тому прокурор просить накласти арешт на указану земельну ділянку з метою її збереження як речового доказу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна, при розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі ч.4 ст.172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

З матеріалів клопотання, що слідчими СД ХРУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000451 від 24.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 358 КК України.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання постанови слідчого від 24.10.2024 про визнання речовим доказом, земельна ділянка, на яку прокурор клопоче накласти арешт, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000451.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000451, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання що майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

А тому клопотання прокурора є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна з метою збереження речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України і не вимагає наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, атому не пов`язаний з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчим суддею не встановлено.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

За таких обставин слідчий суддя, вважає, що співрозмірним у даному випадку, буде накладення арешту на указане майно із встановленням заборони його відчуження.

Зазначений спосіб накладення арешту, з урахуванням встановлення можливої заборони ,передбаченої КПК України, включає в себе обмеження на проведення реєстраційних дій, що цілком достатньо для унеможливлення внесення змін до конфігурації земельної ділянки та фіксації документального стану про її координати, розташування та площу та нівелювання можливої перереєстрації шляхом поділу.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності у вигляді тимчасової заборони права відчуження є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому негативних наслідків, у тому числі третім особам від встановлення таких визначених законом заборон щодо цього майна, слідчий суддя не вбачає.

Такий захід забезпечення кримінального провадження не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, не перешкоджатиме власникам його використовувати.

Отже, установлення заборон відчуження майном не суперечить вимогам КПК України та відсутні підстави вважати, що арешт не є пропорційним заходом, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Слідчий суддя зауважує, щонакладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом.

У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника, володільця майна.

За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешту кримінальному провадженні №0000451 від 24.10.2024 з тимчасовим позбавленням права на відчуження на земельну ділянку з кадастровим номером :05:010:0184 загальною площею 1,7551 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224), яка зареєстрована за ОСОБА_4 , розташована за межами населеного пункту на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

У іншій частині вимог клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на дізнавача слідчої групи у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя