печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001956 від 19.10.2023р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт майна накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001956 від 19.10.2023р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2024 року.

У клопотанні зазначено, що кримінальне провадження №0001956 від 19.10.2023 закрито слідчим у зв`язку із встановленням відсутності діянні складу кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд без його участі.

Особа, за клопотання якої арештовано майно у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року у справі № 757/7985/24-к накладено арешт на віртуальні активи із забороною користування, розпорядження чи відчуження, які знаходяться на криптовалютному гаманці: - НОМЕР_2 в загальній сумі 1 350 700 USDT, власником якого є гр. України - ОСОБА_4 (id: НОМЕР_1 на біржі Binance), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 15 жовтня 2024 року кримінальне провадження № 0001956 від 19.10.2023р закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження № 0001956 від 19.10.2023р закрито за п. 2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Поряд із цим, питання щодо скасування арешту віртуальних активів, накладеного у межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року у справі № 757/7985/24-к не вирішено.

Тобто, у даному випадку, порушено право особи на мирне володіння та користування своїм майном, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001956 від 19.10.2023р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2024 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року у справі № 757/7985/24-к, на майно, а саме: на віртуальні активи із забороною користування, розпорядження чи відчуження, які знаходяться на криптовалютному гаманці:

- НОМЕР_2 в загальній сумі 1 350 700 USDT, власником якого є гр. України - ОСОБА_4 (id: НОМЕР_1 на біржі Binance), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1