Дата документу 29.07.2024 Справа № 335/2715/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2715/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/513/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 182 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодара Запорізької області, громадянина України, українця, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, маючого повну загальну середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302800 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757000 грн.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України.

17 липня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 209 КК України.

26 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Задовольняючи клопотання частково, слідчий суддя встановив обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 КПК України і вважав доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 вважає, що при постановленні ухвали слідчим суддею було істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказує, що з повідомлення про підозру, клопотання про обрання запобіжного заходу та доданих до нього матеріалів не можливо зробити висновок про вчинення описаних кримінальних правопорушень організованою групою, оскільки не підтверджується спільна діяльність всіх осіб на забезпечення стійкості групи, збереження існування цією групи, тощо.

Зауважує, що з матеріалів клопотання слідує, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 по суті працювали адміністраторами відповідних закладів, що свідчить лише про виконання ними трудової діяльності, однак не доводить участі у організованій групі та наявності спільної мети вчиняти кримінальні правопорушення, розподілу доходів, зберігання стійкості групи, тощо, а отже в цій частині повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Зазначає, що ризик переховування обґрунтований виключно посиланням на тяжкість покарання за інкримінований злочин, але в ході досудового розслідування підозрюваний являється за викликом слідчого, не переховувався, надавав повні відомості про себе, засоби зв`язку, адресу, тощо. Зважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватись від слідства немає.

Крім того вказує, що щодо ризику незаконного впливу на свідків, то матеріали клопотання вже містять допити свідків та відображають їх участь у інших задокументованих слідчих діях. По даному кримінальному провадженню проведена низка слідчих дій, в тому числі експертизи, що вказує на те, що стадія досудового розслідування на завершальному етапі.

Зазначає, що повідомлення про підозру обґрунтовується не тільки показами свідків, а й об`єктивними даними матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, тобто покази свідків не є основним та єдиним доказом, в матеріалах клопотання відсутні документально відображені відомості щодо можливих спроб підозрюваного впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає.

Вказує, що щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то доводи клопотання в цій частині не підтверджуються, зокрема, з квітня 2024 року матеріали справи не містять доказів дотичності підозрюваного до організації проведення азартних ігор, тобто після фіксації інкримінованих підозрюваним епізодів.

Також зазначає, що ОСОБА_7 є внутрішньо переміщеною особою з території тимчасово окупованого м. Енергодара Запорізької області, де залишилась його мати, якій підозрюваний надає матеріальну допомогу, підозрюваний винаймає житло в м. Запоріжжі, що свідчить про наявність постійного місця проживання, підозрюваний заробляє на життя ремонтом та обслуговуванням автомобілів.

Зауважує, що незадовільний майновий стан ОСОБА_7 не дає змоги як внести заставу у визначеному розміру, так і забезпечувати умови проживання, переховуючись від слідства.

Просить ухвалу скасувати та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту, а у разі визнання за доцільне обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в частині розміру змінити та зменшити її.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що підозрюваний має бездоганну процесуальну поведінку, з`являється на виклики слідчого, не перешкоджає кримінальному провадженню, є внутрішньо переміщеною особою та не має грошових коштів для внесення застави в такому розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та у зв`язку із відсутністю грошових коштів для внесення такого розміру застави просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що санкція за інкримінований ОСОБА_7 злочин передбачає покарання від 40000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і відносно підозрюваного можливе застосування запобіжного заходу виключно або у вигляді застави, або у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України є обґрунтованою, існують передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави підтверджена.

Доводи сторони захисту, які фактично зводяться до необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України, є необґрунтованими та спростовуються доданими до клопотання матеріалами.

Так, вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України підтверджується такими доказами, як: відомостями, отриманими під час допиту свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона працювала неофіційно адміністратором - касиром в залах гральних автоматів за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де знаходились персональні комп`ютери та ігрові автомати. За її добову зміну приходило до 20 осіб, які здійснювали ставки та грали в азартні ігри. ОСОБА_7 систематично приїжджав та збирав інкасацію грошових коштів за добу, а також в кінці зміни вона відправляла йому добовий звіт про роботу грального залу (а.с. 5-6); відомостями отриманими із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3 травня 2024 року, з якого випливає, що ОСОБА_14 впізнала на фотознімку №3 ( ОСОБА_7 ) чоловіка, який систематично відвідував гральний зал за адресою: АДРЕСА_3 , з метою здійснення інкасації грошових коштів, розвозив каву, чай, воду та інші побутові речі (а.с. 7-8); відомостями, отриманими під час допиту свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона працювала неофіційно адміністратором - касиром в залі гральних автоматів за адресою: АДРЕСА_4 , де знаходились персональні комп`ютери та ігрові автомати. За її добову зміну приходило до 10 осіб, які здійснювали ставки та грали в азартні ігри. ОСОБА_7 систематично приїжджав та збирав інкасацію грошових коштів за добу, а також в кінці зміни вона відправляла йому добовий звіт про роботу грального залу (а.с. 9-10); відомостями отриманими із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3 травня 2024 року, з якого випливає, що ОСОБА_15 впізнала на фотознімку №1 ( ОСОБА_7 ) чоловіка, який систематично відвідував гральний зал за адресою: АДРЕСА_4 , з метою здійснення інкасації грошових коштів, розвозив каву, чай, воду та інші побутові речі (а.с. 11-12); відомостями отриманими з протоколів допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були залучені до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій (а.с. 14 зворотна сторона - 18, 20 зворотна сторона - 25); протоколами огляду та вручення заздалегідь ідентифікованого засобу - грошових коштів (а.с. 26 зворотна сторона - 48); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 26 грудня 2023 року, відносно мобільного телефону, яким користується ОСОБА_7 (а.с. 48 зворотна сторона - 54); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою, річчю або місцем, відносно ОСОБА_7 (а.с. 54 зворотна сторона - 57); відповіддю голови комісії з регулювання азартних ігор та лотерей (а.с. 74); протоколами обшуків від 30 квітня 2024 року та 30 січня 2024 року (а.с. 75-83); висновком експерта №СЕ-19/108-24/8904-КТ від 4 червня 2024 року (а.с. 83 зворотна сторона - 91).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із наданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив наявності таких ризиків, які були враховані під час застосування запобіжного заходу.

Так, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також наявність у підозрюваного місця реєстрації на тимчасово окупованій території ( АДРЕСА_5 ), може спонукати останнього до спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що свідки у даному кримінальному провадженні є здебільшого працівниками залів гральних автоматів, у зв`язку із чим взаємодіяли з підозрюваним ОСОБА_7 щодо організаційних питань, а отже останній, будучі обізнаним про анкетні дані свідків, які вказують на нього, як на особу, яка вчинила злочин, може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується із наявністю ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні знаходиться на початковій стадії, збір доказів у даному кримінальному провадженні не завершився, а будучі обізнаним з інформацією про кримінальне провадження, про обставини, що є предметом доказування у ньому, про наявність чи відсутність певних доказів, які стали відомі підозрюваному ОСОБА_7 у зв`язку із розглядом клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу та враховуючи його спосіб життя, обставини інкримінованого йому злочину, він може вчинити дії, які будуть направлені на перешкоджання кримінальному провадженню шляхом своїх неявок на виклики слідчого, а також відмови від участі у слідчих процесуальних діях, тощо.

Доводи на користь відсутності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України апеляційним судом не враховуються, оскільки слідчим суддею такий ризик не встановлений, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, на переконання колегії суддів, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Отже, наявність зазначених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором, є суттєвими та їм неможливо запобігти без застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, у даному випадку, у вигляді застави.

Крім того, застосування до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі від 40 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, запобіжного заходу у вигляді застави відповідає положенням ч. 8 ст. 194 КПК України та унеможливлює застосування до останнього будь-якого іншого запобіжного заходу, ніж застава або тримання під вартою, як того вимагає апелянт.

З приводу доводів щодо визначеного слідчим суддею розміру застави, то слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 183 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, при цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється розмір застави від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний («Mangouras v. Spain» (GC) п.п. 81, 92, рішення від 28.09.2010).

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, та обґрунтовано визначив заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є наближеним до нижчої межі застави, яка застосовується за вчинення особливо тяжкого злочину, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею помилково в оскаржуваній ухвалі було зазначено про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, але вказана помилка не тягне скасування судового рішення, яке в цілому є законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 гривень, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4