УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000060 від 12 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 309 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме транспортний засіб марки «NISSAN», модель «PRIMASTAR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що старший солдат ОСОБА_5 , обіймаючи посаду стрільця-санітара 1-го відділення охорони 1-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 25 липня 2024 року близько 18 години 13 хвилин, перебуваючи в автомобілі Chevrolet Evanda, поблизу будинку АДРЕСА_1 , вимагала та одержала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 123 652, 20 гривень, за здійснення нею впливу на військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на осіб, що уповноважені на виконання функцій держави щодо видачі військового облікового документу ОСОБА_6 із відмітками про виключення із військового обліку, через непридатність до військової служби за станом здоров`я.

Після чого, старший солдат ОСОБА_5 здійснила вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виготовили тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_6 №1/06/1850 від 03 липня 2023 року із відміткою про виключення із військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто як такого, що визнаний військово-лікарською комісією непридатним до військової служби.

03 вересня 2024 року близько 15 години 10 хвилини ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №1/06/1850 від 03 липня 2023 року, яке видане ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, старший солдат ОСОБА_5 , обіймаючи посаду стрільця-санітара 1-го відділення охорони 1-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 03 вересня 2024 року близько 15 години 14 хвилин, перебуваючи в автомобілі Renault Megane, поблизу будинку АДРЕСА_1 , вимагала та одержала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 412 640 гривень за здійснення нею впливу на невстановлених посадових осіб медико-соціальних експертних комісій, як на осіб, що уповноважені на виконання функцій держави про прийняття ними рішення щодо встановлення групи інвалідності ОСОБА_6 , після чого була затримана працівниками правоохоронних органів.

Близько 15 години 28 хвилин 03 вересня 2024 року гр. ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів, після отримання нею неправомірної вигоди від гр. ОСОБА_6 .

За вищевказаних обставин 03 вересня 2024 року було складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України. Підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, показами свідка ОСОБА_6 , показами свідка ОСОБА_7 , протоколами огляду ідентифікації грошових коштів від 25 липня 2024 року, протоколами огляду особи та вручення грошових коштів ОСОБА_6 від 25 липня 2024 року, протоколами огляду ідентифікації грошових коштів від 04 вересня 2024 року, протоколами огляду особи та вручення грошових коштів ОСОБА_6 від 04 вересня 2024 року, протоколом огляду від 03.09.2024 за адресою АДРЕСА_2 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 03 вересня 2024 року, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 03.09.2024 за адресою АДРЕСА_3 , матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими здобутими в ході досудового розслідування доказами.

На вказаній стадії досудового розслідування, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду.

Таким чином, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваною ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення спеціальної конфіскації/конфіскації майна, як виду покарання.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000060 від 12 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 309 КК України.

У рамках досудового розслідування ОСОБА_5 03.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369-2 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Злочин, передбачений ч.3 ст. 369-2 КК України, підозру у вчиненні якого було вручено ОСОБА_5 , визначає, що дії, передбачені частиною третьою цієї статті, якщо вони вчиненні з вимаганням неправомірної вигоди, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваній ОСОБА_5 належить транспортний засіб марки «NISSAN», модель «PRIMASTAR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Факт належності на праві приватної власності ОСОБА_5 транспортного засобу підтверджується відомостями територіального сервісного центру зокрема реєстраційної картки транспортного засобу марки «NISSAN», модель «PRIMASTAR», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, відносно якого існує сукупність підстав застосування спеціальної конфіскації та/або конфіскації майна як виду покарання, відповідно до санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 2 ст. 369-2 КК України, із забороню відчуження та розпорядження будь-яким чином вказаним майном, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, санкцію ч. 2 ст. 369-2 КК України, що передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя з урахуванням п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, з метою забезпечення конфіскації майна, як можливого призначення виду покарання ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: транспортного засобу марки «NISSAN», модель «PRIMASTAR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Заборонити суб`єктам реєстраційних дій здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна (реєстрацію, перереєстрацію), здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Встановити заборону власнику автомобілів, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися транспортним засобом марки «NISSAN», модель «PRIMASTAR», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного рухомого майна до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1