ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/556/24 Справа № 712/1101/20 Категорія: ч.1 ст.187, ч.1 ст.189 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петропавлівка, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не маючий, інвалідом, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та депутатом не являється, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 189 КК України.

Призначено покарання ОСОБА_8 за:

- ч. 1 ст. 187 КК України, у виді 3 років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 189 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільненои ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Скасований арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.11.2019, а саме, з мобільного телефону марки Samsung (іmei: НОМЕР_1 ), який на праві власності належить ОСОБА_9 та з мобільного телефону Xiaomi (іmei: НОМЕР_2 ), який належить обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 06.11.2019 близько 15 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, наніс тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , а саме завдав близько п`яти ударів кулаками обох рук по голові останньої, хватав за руки та обхопивши обома руками її шию здійснив удушення, чим відповідно до висновку експерта № 02-01/1145 від 20.11.2019 спричинив ушкодження: травму голови зі струсом головного мозку, крововиливами м`яких тканин голови та обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та крововиливи шиї та верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого зняв із потерпілої сережки, забрав з її сумки грошові кошти в сумі 100 доларів США та 800 гривень, а також її мобільний телефон та привласнив їх.

Він же, зв`язавшись за допомогою мобільного зв`язку із чоловіком потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , повідомив про погрозу застосувати насильство відносно його дружини, та про те, що якщо останній хоче її побачити живою, то він має отримати від нього грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США та автомобіль потерпілого, які останній повинен передати в заздалегідь обумовленому місці.

В подальшому, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 біля ТРЦ «Любава», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 208 , для отримання грошових коштів та автомобіля потерпілого, де і був затриманий працівниками поліції, на підставі ст. 208 КПК України.

Не погоджуючись із вироком районного суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого порушує питання про зміну вироку районного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю.

Просить призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст.189 КК України у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 рік. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 відповідні обов`язки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою вину в повному обсязі, щиро розкаявся, потерпілі до нього претензій не мають, цивільні позови відсутні. Крім того обвинувачений тривалий час проживає за адресою реєстрації, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, має постійне місце роботи, характеризується по місцю проживання та роботи виключно з позитивної сторони, на відповідних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та за ч. 1 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі захисника не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації дій Курінного, який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом об`єктивно досліджені, тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз в цій частині та відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про пом`якшення призначеного Курінному покарання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

При призначенні покарання ОСОБА_8 місцевий суд, в межах Загальної частини з дотриманням Особливої частини, врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вчинив два епізоди злочинної діяльності, вину в інкримінованому діянні визнав повністю, що свідчить про його відношення до скоєного, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставина, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому в межах санкцій ч. 1 ст. 187 КК України призначив покарання - 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 189 КК України - 2 роки позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі і на підставі положення ст.75 КК України звільнив ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачені ст.76 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 3 років позбавлення волі, суд першої інстанції призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України (від трьох до семи років) та не в максимальному розмірі, передбаченого за ч.1 ст.189 КК України у виді 2 років позбавлення волі ( санкція статті передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк).

Доводи захисника про суворість призначеного ОСОБА_8 покарання зводяться лише до того, що обвинуваченому необхідно пом`якшити покарання за ч.1 ст.189 КК України з 2 років позбавлення волі до 1 року обмеження волі; за ч.1 ст.187 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином позиція захисника в апеляційній скарзі є незрозумілою щодо пом`якшення призначеного Курінному покарання за ч.1 ст.189 КК України - 1 рік обмеження волі, оскільки із врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України все рівно буде призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Крім того доводи захисника про пом`якшення Курінному покарання при застосуванні вимог ст.75 КК України, яке зводиться до встановлення іспитового строку до 1 року, тобто менше на півроку ніж призначене судом першої інстанції (1 рік 6 місяців) є безпідставними.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Місцевий суд при призначенні покарання достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Курінному покарання через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя -

Судді -