Справа № 715/1340/24
Провадження № 1-кп/715/123/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001262 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, працюючої вчителем в ОЗ Остріцький ліцей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В період часу по 02 січня 2024 року ОСОБА_4 , за попередньою

змовою із особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, підшукала одну особу з числа громадян України, а саме ОСОБА_6 , та завчасно обумовила із ним порядок незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що вартість такого незаконного переправлення становить 6000 фунтів, та визначила спосіб надання таких коштів.

В подальшому, 03 січня 2024, перебуваючи на одній із вулиць м. Чернівці, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, діючи у відповідності до раніше розробленого плану, отримала від матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 6000 фунтів за незаконне переправлення її сина через державний кордон України, після чого провела інструктаж щодо переправлення ОСОБА_6 через державний кордон поза межами пункту пропуску.

04 січня 2024 о 20 год. 00 хв. невстановлені особи, які діяли відповідно до попередньо узгодженого плану із особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 , на невстановлених на даний час транспортних засобах доставили гр. ОСОБА_6 та інших осіб, які бажали незаконно перетнути державний кордон України до с. Їжівці Чернівецького району Чернівецької області.

В подальшому, особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, у відповідності до визначеного часу та місця незаконного переправлення осіб через державний кордон України, використовуючи декілька невстановлених транспортних засобів близько 06 год. 00 хв. 05 січня 2024 року, доставили зазначених вище осіб в с. Корчівці Чернівецького району Чернівецької області.

Прибувши в зазначений населений пункт, особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, провели інструктаж особам, яких мали на меті незаконно переправити через державний кордону України та під їхнім керуванням пішки провели даних осіб до лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунія.

Цього ж дня, тобто 05 січня 2024 року біля 16 год. 55 хв. громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , рухаючись у супроводі осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, в напрямку 799 прикордонного знаку державного кордону України та Республіки Румунія, що знаходиться в адміністративних межах с. Корчівці, Чернівецького району, Чернівецької області, на відстані 50 метрів від лінії державного кордону були затримані прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби «Нижні Петрівці» 31 прикордонного загону.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому службовою особою щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та підтвердила факти та обставини, які викладені в обвинувальному акті. При цьому вказала на те, що вона добре володіє англійською мовою та у вільний час здійснює переклади різних іноземних документів. На початку січня 2024 року їй в месенджер написав невідомий їй чоловік на ім`я ОСОБА_15 , який повідомив, що вона колись оформляла переклади документів для його мами, та запитав чи не може вона йому допомогти в перетині кордону або чи не знає вона людей які в цьому можуть їй допомогти. Вона повідомила, що нічим не може йому допомогти. В подальшому цей чоловік дуже наполегливо її просив допомогти хоча б найти людей які йому допоможуть перетнути кордон та обіцяв заплатити за ці послуги. Оскільки на той час вона з чоловіком тільки повернулась з за кордону де лікувались, при цьому лікування було дуже дорого вартісним, вони позичили кошти на лікування, втратили власні заощадження та були потрібні кошти на продовження свого лікування та чоловіка, а тому вона відповіла ОСОБА_15, що попробує знайти контакти людей, які зможуть допомогти. Потім в месенджері знайшла контакти людини, яка займалась таким переправленням, він представився на ім`я ОСОБА_16 , який повідомив, що така послуга буде коштувати 6000 фунтів, а 300 з них отримає вона. Сказав, що кошти вона має передати йому при зустрічі після того як він переправить особу. Через день в м. Чернівці вона зустрілась з ОСОБА_15, надала йому контакти людини, а він їй залишив кошти. На наступний день передзвонила невідома жінка, яка повідомила, що ОСОБА_15 затримали, вони зустрілись і вона повернули їй кошти. Після цього, ні кого з цих осіб вона не бачила. Вказав, що злочин вчинила під впливом тяжких життєвих обставин, оскільки їй були необхідні кошти на лікування онкологічної хвороби з якою вона бориться багато років, а також на лікування чоловіка. Якби не тяжке захворювання та серцева недуга чоловіка, вона ніколи в житті навіть не наважилась би подумати про це. Щиро розкаялася у вчиненому та просила суд призначити покарання у вигляді штрафу.

Покази обвинуваченої співвідносяться з обставинами викладеними в обвинувачені. Сумнівів у щирості позиції обвинуваченої не має, вона щиро розкаються у вчиненому.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_4 злочину, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченої та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність її позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 і встановлюючи ступінь її вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченої, а також і її особистості, наскільки вона проявилася у її злочинних діях, наскільки вона має нахил до скоєння правопорушень, її мотиви скоєння злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , одружена, має двох повнолітніх дітей, працює вчителем, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, її майновий стан та стан здоров`я, а саме наявність у неї онкологічного захворювання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч. 1 ст.69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом, а в даному випадку і прокурором, в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд, приймає до уваги, що у обвинуваченої наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а саме те, що обвинувачена повністю визнала свою вину та активно сприяла у розкритті злочину, злочин вчинила внаслідок збігу тяжких особистих обставин, щиро кається у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сталі соціальні зв`язки.

Таким чином, з врахуванням викладеного суд вважає за можливим при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України.

Також з огляду на особистість обвинуваченої суд вважає, що вона не є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень, при цьому злочин було вчинено під впливом тяжких особистих життєвих обставин, а саме наявність у обвинуваченої на протязі тривалого часу онкологічного захворювання (меланоми шкіри правого стегна ІБ стадія, меланоми шкіри шиї, невус-асоційована мелонома лівого стегна, множинні меланоцитарні складні невуси, тощо), неодноразових хірургічних операції, захворювання чоловіка (ішемічна хвороба серця, анастомоз лівої внутрішньої грудної артерії, тощо), що потребує значних фінансових витрат і відповідно намагання заробити кошти, що і стало мотивом вчинення злочину. При цьому очевидно, що обвинувачена не в повній мірі розуміла суспільну небезпеку скоєного нею діяння, а саме те, що безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, що є надзвичайно актуально в умовах війни. І саме нерозуміння обвинуваченою цих обставин в поєднанні з корисливим мотивом швидко заробити гроші, і привело її до вчинення такого тяжкого правопорушення.

Слід заначити, що суд також враховує обставини скоєного злочину обвинуваченою, а саме її безпосередні дії та роль у вчиненні злочину, які проявились у підшукуванні особи, яка мала переправити особу через кордон та подальшу передачу коштів після перетину кордону.

Крім цього, суд позитивно оцінює проявлену громадянську позицію, яка проявилася у перерахунку грошових коштів на потреби Збройних Сил України обвинуваченою, що свідчить про певне розуміння обвинуваченою, що внаслідок посягання на цілісність та недоторканість кордонів держави, знижується в тому числі її обороноздатність та можливість протистояти агресору. Такими діями обвинувачена намагається усунути можливі негативні наслідки скоєного злочину.

Переходячи до питання обрання конкретного покарання, суд враховуючи обставини правопорушення та особу обвинуваченої, її скрутне матеріальне становище, вважає за необхідне призначити основне покарання обвинуваченій, у відповідності до ст. 69 КК нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч.3 ст.332 КК України, однак зв`язане з позбавлення волі.

Разом з тим, не погоджуючись з позицією обвинувачення, суд в даному випадку вважає, що є достатні підстави для застосування ст.75 КК та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, оскільки переконаний, що її виправлення можливе без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, на протязі якого обвинувачена буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.

Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинувачену певні обов`язки.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази по справі: грошові кошти в загальній сумі 58 доларів США, 10 болгарських левів, 400 Євро, 110 польських злотів, 76 молдавських левів, паспорти для виїзду за кордон НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_18 , паспорт громадянина Румунії, ідентефікаційна картка громадянина Румунії на ім`я ОСОБА_18 , чорнові записи на двох аркушах паперу та двох блокнотах, флеш носії, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №5 (с. Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути власнику ОСОБА_4 .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

СУДДЯ: