Справа № 450/4474/24 Провадження № 1-кп/450/506/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку спрощеного провадження матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за № 0000238 від 07.09.2024 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Львівської обл., Перемишлянського р-ну, м. Бібрка, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні малолітню і неповнолітню дитину, працює на посаді електромонтера ОПС у ТзОВ «Агенство економічної безпеки «ЕФОРТ», на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, не інвалід, не депутат, не адвокат, не нотаріус, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, раніше судимий вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2024 р. за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2024 р. за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, а також ознайомленим 02.07.2024 р. з умовами і порядком відбування покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування такого, 03.07.2024 р. отримав направлення Львівського районного відділу №3 філії ДУ "Центр пробації" до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області для відбування громадських робіт, будучи скерованим відповідно до розпорядження Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області №66-р від 03.07.2024 р. на роботу до Сокільницького комунального підприємства "Сокільничанка", де згідно з наказом №03/07/07 від 03.07.2024 р. його прийнято на відбування громадських робіт в КП "Сокільничанка", з 03.07.2023 р. фактично відбув 32 години громадських робіт, однак, без поважних причин умисно не відбув 168 годин встановленого покарання.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст.ст. 301, 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , слідує, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України є вірною, оскільки він вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

За вчинення кримінального проступку обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню та при призначенні виду і розміру покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини, що обтяжують і пом"якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який згідно ст.12 КК України вчинив умисний кримінальний проступок, раніше судимий, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом"якшує покарання, суд визнає щире каяття, визнання своєї винуватості та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п.34, 41 рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (проступків), а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , який умисно, без поважних причин, не виконував вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2024 р. за ч.1 ст.190 КК України та повністю не відбув за таким визначене покарання, слід призначити основне покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі, що передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Окрім цього, при призначенні покарання слід врахувати вимоги ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, повністю приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання у виді 168 годин громадських робіт за попереднім вироком, що становить 21 день.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні після набрання вироком законної сили.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, а заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 302, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2024 р. та остаточно визначити покарання засудженому ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 21 (двадцять один) день.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати прокурору, засудженому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1