Єдиний унікальний номер 722/2240/24
Номер провадження 1-в/722/356/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .

Посилався на те, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.06.2021 року за ст.ст.121 ч.1, 71 ч.1 Кримінального кодексу України на строк 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Станом на час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом.

За час перебування в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 29.08.2021 року. Після розподілу з дільниці карантину, діагностики та розподілу, до будь-якої оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався та з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. З травня 2023 року працював робітником їдальні установи, свої обов`язки та поставлені йому завдання виконував добросовісно, правил техніки безпеки не порушував.

Під час відбування покарання в установі в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. В одному випадку заохочувався.

31.01.2024 року за постановою начальника установи був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації, де й перебуває по теперішній час.

Працевлаштований різноробочим дільниці. До виконання своїх обов`язків та поставлених йому завдань підходить з відповідальністю та розумною ініціативою.

По відношенню до персоналу установи ввічливий, тактовний. По відношенню до інших засуджених вживчивий, неконфліктний, стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує, реагує на них вірно.

Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення».

На підставі вищевикладеного просив суд звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував вказуючи, що воно є передчасним, адже засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 2021 року, проте працювати почав лише з травня 2023 року. Двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення розпорядку дня. Докази дійсної реалізації засудженим програм диференційованого виховного впливу в матеріалах справи відсутні. Враховуючи викладене, а також значний строк невідбутого засудженим покарання, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. На запитання суду відповів, що відбуваючи покарання він працює, більше нічого не робить. Що таке програми диференційованого виховного впливу йому невідомо. Будь-яких заяв на залучення до їх реалізації він не подавав.

Представник колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. На запитання суду з яких підстав засудженому вказано в характеристиці про участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення» пояснення надати не зміг.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та детально матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.06.2021 року за ст.ст.121 ч.1, 71 ч.1 Кримінального кодексу України на строк 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому відраховано з 19.04.2021 року.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 19.06.2026 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 3 роки 6 місяців 23 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, складає 1 рік 7 місяців 7 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.04.2021 року.

Під час перебування в установі «Чернівецький слідчий ізолятор» в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене. Не заохочувався.

Згідно рапортів уповноважених працівників ОСОБА_6 СіЗО 26.04.2021 року засуджений ОСОБА_5 допустив грубе порушення встановленого порядку тримання, яке полягало в тому, що він поводив себе не спокійно, голосно кричав, порушував розпорядок дня, виражався нецензурною лайкою та пошкодив державне майно: ложку, чашку, совок, кришку смітника, кран умивальника.

29.08.2021 року засуджений ОСОБА_5 прибув для подальшого відбування покарання до СВК АДРЕСА_1 , де був під розпис ознайомлений з вимогами КВК України.

До будь-якої оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

01.02.2023 року засуджений ОСОБА_7 порушив розпорядок дня, не виконавши команду «Підйом». На зауваження піднятися зі свого спального місця ОСОБА_5 відреагував не одразу та піднявся зі свого спального місця неохоче (рапорт начальника СПС №2 від 01.02.2023 року).

За вказане порушення ОСОБА_5 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Станом на час розгляду судом клопотання, стягнення погашене.

Судом також встановлено, що у взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_5 не конфліктний, товаришує із засудженими різної спрямованості.

По відношенню до персоналу установи вимушено вживчивий, їхні вимоги намагається виконувати.

Роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує періодичного контролю за якістю їх виконання.

Своє спальне місце і при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті й порядку, однак не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідую, проте не робить для себе відповідних висновків.

Не виявляє бажання приймати участі у жодній програмі диференційованого виховного впливу.

Станом на 11.01.2022 року атестаційною комісією СВК визначено ступінь виправлення засудженого як такого, що «не став на шлях виправлення».

12.01.2023 року адміністративною комісією СВК одноголосно прийнято рішення відмовити засудженому ОСОБА_5 в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

Лише з травня 2023 року ОСОБА_5 змінив своє відношення до праці та режиму відбування покарання, почав працювати на легких роботах в їдальні установи. Свої обов`язки і поставлені завдання намагався виконувати.

30.11.2023 року адміністративною комісією СВК одноголосно прийнято рішення відмовити засудженому ОСОБА_5 в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення.

Згідно психологічної характеристики ОСОБА_5 не бачить прямого зв`язку між своїми діями і важливими подіями свого життя, вважає, що велика частина цих подій являється результатом дій інших людей або ситуацій. Не завжди самостійно оцінює роль власних зусиль те вчинків на свої досягнення і успіхи - вважає їх вдачею. По цій причині не схильний подетально планувати свої вчинки, може пускати все за течією, понадіятись на випадок, замість активного впливу на обставини. Схильний приписувати відповідальність за власні невдачі на збіг зовнішніх обставин і оточуючих людей, вважає їх винуватцями свого невезіння. Відсутнє критичне ставлення до себе і своїх дій. Схильний до депресій та подавленості у настрої. Зовні слабо показує свої почуття та сприймає відношення до себе як недооцінку. При неблагополучних умовах може розвинутись підвищена емоційна чутливість та замкнутість.

За педагогічними рекомендаціями його необхідно тримати під контролем, у полі зору, не залишати без уваги, вводити в колектив, давати постійні і тимчасові доручення.

31.01.2024 року за постановою начальника установи ОСОБА_5 був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації, де й перебуває по теперішній час. Працевлаштований різноробочим дільниці.

Таким чином, досліджені судом матеріали особової справи чітко вказують на те, що після поміщення до місць позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків та не бажав стати на шлях виправлення.

Проте, 17.10.2024 року на засіданні адміністративної комісії одноголосно прийнято рішення клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 як особі, яка довела своє виправлення.

Суд не погоджується з таким висновком засідання комісії та оцінкою ступеня його виправлення з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що з початку строку відбуття покарання до травня 2023 року поведінка засудженого ОСОБА_5 була негативною.

І лише з травня 2023 року поведінка засудженого ОСОБА_5 змінилася на краще, як і змінилося його відношення до праці. Суд вважає, що саме з цього часу почалося його дійсне виправлення.

Проте, як зазначалося судом, для застосування до засудженого такої заохочувальної норми, як ст.81 КК України, сумлінна поведінка і сумлінне відношення до праці мало проявлятися у засудженого з перших днів початку відбування покарання, а не безпосередньо за рік до дати настання пільги.

Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Згідно ч.4 ст.126 КВК України, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Відповідно до ст.127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 не виявив бажання приймати участі у жодній програмі диференційованого виховного впливу.

Вказані обставини підтверджуються відсутністю в матеріалах особової справи відповідних заяв засудженого, його поясненнями та поясненнями представника СВК.

Враховуючи викладене, з огляду на всі характеризуючи матеріали особи засудженого ОСОБА_5 та значний строк невідбутого ним покарання суд вважає, що в задоволенні подання начальника СВК слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя:

Повний текст ухвали складено 14.11.2024 року