Провадження № 11-кп/819/420/24 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000196 від 16.06.2024 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

30.07.2014 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 13.02.2018 року у зв`язку з відбуттям покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 451 (чотириста п`ятдесят одна) гривень 68 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 14.06.2024 близько 23:35 годин, перебуваючи біля кафе «Барнет», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс один удар правою ногою в обличчя зліва та один удар скляною пляшкою в тім`яну ділянку голови з права, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у вступній частині вироку судом першої інстанції вказано, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 13.02.2018 у зв`язку з відбуттям покарання.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

З моменту звільнення ОСОБА_8 13.02.2018 та до моменту вчинення нового кримінального правопорушення ОСОБА_8 14.06.2024 пройшло 6 років.

Тобто, з урахуванням вимог ст.89 КК України, ОСОБА_8 є таким, що не має судимості за вищевказаним вироком суду.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно у вступній частині вироку вказав про судимість ОСОБА_8 , чим істотно порушив вищевказані вимоги кримінального процесуального закону.

Просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити та виключити з вступної частини вироку посилання суду на те, що він раніше судимий: 30.07.2014 вироком Суворовського районного суду м. Херсона за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнений 13.02.2018 року у зв`язку з відбуттям покарання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора про зміну вироку задовольнити, позицію захисника ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.394 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, доказів у судовому засіданні або встановлених досудовим розслідуванням обставин згідно із статтями 381, 382 КПК України, не досліджувалися.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_8 , який був представлений захисником ОСОБА_7 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Що ж до доводів прокурора про необхідність виключення з вступної частини вироку посилання суду на те, що ОСОБА_8 раніше судимий, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, у вступній частині вироку у відомостях про особу обвинуваченого ОСОБА_8 зазначено, що він раніше судимий вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі та звільнений з місць позбавлення волі 13.02.2018 у зв`язку з відбуттям покарання.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 за вказаним вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 звільнений з місць позбавлення волі 13.02.2018 у зв`язку з відбуттям покарання.

З моменту звільнення ОСОБА_8 13.02.2028 та до моменту вчинення нового кримінального правопорушення ОСОБА_8 14.06.2024 пройшло 6 років.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, з урахуванням вимог ст.89 КК України ОСОБА_8 є таким, що не має судимості за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 за ч.2 ст.186 КК України.

Проте на ці положення закону суд першої інстанції не звернув уваги та вказав про наявність у ОСОБА_8 судимості за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок щодо ОСОБА_8 необхідно змінити та виключити з вступної частини посилання суду на те, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі та звільнений з місць позбавлення волі 13.02.2018 у зв`язку з відбуттям покарання, та вказати у вступній частини вироку, що в силу ст.89 КК України він є таким, що не має судимості, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2024 щодо ОСОБА_8 у вступній частині змінити.

Виключити з вступної частини вироку посилання суду на те, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2014 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі та звільнений з місць позбавлення волі 13.02.2018 у зв`язку з відбуттям покарання.

Вказати у вступної частини вироку, що ОСОБА_8 є таким, що в силу ст.89 КК України не має судимості.

У решті цей вирок щодо нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4