Справа № 135/1331/24
Провадження № 1-в/135/177/24
УХВАЛА

Іменем України

11.11.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонячне, Сімферопольського району, АР Крим.

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку відносно засудженого ОСОБА_5 .

У поданні посилаються на те, що ОСОБА_5 засуджений, зокрема, за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення в 2020 році крадіжки, при цьому сума спричиненої шкоди 1927,42 грн. є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії у вчиненні крадіжки не є кримінально караними.

В судовому засіданні представник Ладижинської ВК №39 подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений, захисник просили задовольнити подання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, дія Закону має зворотну дію у часі, скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону, та поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі осіб, які відбувають покарання.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно із п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 1 січня 2020 року складав 1051 грн. ( 2102 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2102 грн.

Судом встановлено, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 у справі № 185/2279/20 ОСОБА_5 засуджено: - за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі п.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2020 більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

При цьому, згідно мотивувальної частини вказаного вироку видно, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений за вчинення чотирьох окремих епізодів кримінальних правопорушень. Так, за одним із епізодів ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за те, що вчинив крадіжку 27 січня 2020 року майна потерпілої на загальну суму 1927,42 грн.

Таким чином, оскільки вартість викраденого майна за епізодом від 27.01.2020 є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2020 році, тобто менше 2102 грн., це діяння на даний час не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.

Відтак, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму, що є меншою за 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 вчинив, зокрема, викрадення 27.01.2020 майна потерпілої на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 27.01.2020 на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

При цьому, покарання, призначене вироком суду за ч. 2 ст. 185 КК України за іншими епізодами підлягає залишенню без змін. Відповідно підлягає залишенню без змін і покарання призначене за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно, призначені вироком суду покарання: - за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, а також визначене судом покарання за ч. 1 ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та остаточно визначене судом покарання, призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2020 більш суворим покаранням за даним вироком, у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, підлягає залишенню без змін.

За таких обставин, подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Привести вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021, у справі № 185/2279/20 у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021, за епізодом крадіжки від 27.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині призначеного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021, яким остаточно призначено міру покарання ОСОБА_5 у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя