Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/23212/23

Провадження № 11-сс/4815/219/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4, 5 ст.191, ч.2 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000060,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 29 серпня 2024 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 1070 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 124 400 грн., у разі внесення якої на підозрюваного буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що в ухвалі слідчого судді не наведено доказів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів, а докази, долучені до клопотання, не доводять оголошену підозру.

Захисник покликався на те, що слідчим суддею було здійснено розгляд даного провадження упереджено, не було долучено докази, надані стороною захисту. Вказав, що ОСОБА_5 не є організатором вчинення інкримінованих злочинів, а був лише «використаний» іншим підозрюваним у цьому провадженні.

Також апелянт зазначив, що з моменту вчинення даних злочинів відповідно до оголошення підозри, прийшло понад 7 років, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягався, будь-якого впливу на свідків чи потерпілих не чинив, за першим викликом з`являвся до органу досудового розслідування, спроб виїхати за кордон не вчиняв, має на утриманні двох батьків з ІІ групою інвалідності, працює, має постійне місце проживання.

Окрім того, вважає, що слідчим суддею визначено розмір застави незважаючи на обставини провадження, особу підозрюваного та його матеріальний стан, що робить розмір застави непомірним для нього.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Як визначено ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4, 5 ст. 191, ч.2 ст. 209 КК України, що стверджується доказами, зібраними на даний час органом досудового розслідування.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази, а саме протоколи допиту потерпілих, протоколи допиту свідків, висновки судово-економічних експертиз, договори пайової участі в будівництві з квитанціями до прибуткових касових ордерів по оплаті за вказаними договорами, тощо, які долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу, на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому злочинах.

При цьому, колегія суддів зауважує, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. У відповідності до змісту ст.368 КПК, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

29 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4, 5 ст. 191, ч.2 ст. 209 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Зокрема, на даний час існує висока ймовірність існування ризику знищення, спотворення та приховування підозрюваним документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки на даний час в ході досудового розслідування ще не встановлено місце знаходження первинної бухгалтерської документації і проекту будівництва котеджного містечка «Мала Швейцарія». Тому, підозрюваний ОСОБА_5 , маючи можливість доступу до інформації та документів, що можуть зберігатись як у ОК «ЖБК Мала Швейцарія-2», так і у інших йому відомих осіб, може вчинити дії задля їх знищення чи приховування.

Також, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі та особливо тяжкі злочини, підозрюваний ОСОБА_5 може шляхом вмовлянь або погроз чинити незаконний плив на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні задля дачі ними показань на свою користь.

Окрім того, враховуючи суспільний резонанс інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, з урахуванням тяжкості можливого покарання та не встановленням в ході апеляційного розгляду наявності у підозрюваного стримуючих факторів від порушення процесуальних обов`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування на даний час ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Зі змісту мотивувальної частини оскарженої ухвали вбачається, що оцінивши в сукупності наявність вказаних ризиків та тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а отже відсутність підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу. Тому доводи апелянта щодо не наведення в ухвалі доказів про застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не заслуговують на увагу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували, що батьки ОСОБА_5 перебувають на його утриманні чи потребують постійного стороннього догляду і що такий огляд за ними здійснює саме підозрюваний.

Сам по собі факт наявності у батьків підозрюваного групи інвалідності жодним чином не зменшує встановлених ризиків.

Тому, на думку колегії суддів, вказані обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Щодо визначеного розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч.4 ст. 182 КПК передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто застава повинна бути обрана в такому розмірі, аби забезпечити попередження можливої протиправної поведінки підозрюваного або перешкодити її виникненню та запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК, під загрозою застосування фінансових санкцій. Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» від 08 січня 2009 року, сума застави має бути такою, аби забезпечити стримуючий ефект цього заходу.

Тому, враховуючи встановлені на даний час обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , в тому числі розмір встановлених збитків 12 507 185,45 грн., його майновий стан, відсутність у нього утриманців, колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави на даному етапі досудового розслідування є достатнім та необхідним аби гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вказана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3