Провадження № 1-кп/643/707/24
Справа № 643/7440/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2024 року за № 0000470 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у березні 2024 року (точні дата та час не встановлено) будучи достовірно обізнаним щодо порядку та умов отримання посвідчення водія категорії «А» та «В» в Україні, усвідомлюючи, що вказаний порядок передбачає отримання теоретичних знань і практичних навичок водіння, в ході яких є обов`язковими відвідування теоретичних та практичних занять, складання іспиту в сервісному центрі МВС України і що посвідчення водія категорії «А» та «В» видається лише за результатами позитивного складання іспитів, не бажаючи дотримуватись встановленого українським законодавством порядку отримання посвідчень водія, Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, знаходячись за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_2 за допомогою всесвітньої системи комп`ютерних мереж Інтернет, застосовуючи багатоплатформовий месенджер «Телеграм», зв`язався за оголошенням з невстановленою особою, з якою домовився за грошову винагороду в сумі 9500,00 грн про виготовлення підробного посвідчення водія категорії «А» та «В» на ім`я ОСОБА_3 з метою його подальшого особистого використання останнім під час керування транспортними засобами, видаючи його за справжнє.

З метою реалізації кримінального правопорушення, ОСОБА_3 шляхом відправлення повідомлення через багатоплатформовий месенджер «Телеграм», надав невстановленій особі на її прохання копію паспорта громадянина України, виданого на його ім`я із зазначеними його особистими анкетними даними, свої фото та зразок власного підпису, тобто необхідні дані, без яких виготовлення посвідчення було б неможливим, а також заздалегідь обіцяв придбати вказаний підроблений офіційних документ посвідчення водія, тим самим вчинив пособництво у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надання засобів його вчинення.

У подальшому, на початку квітня 2024 року, ОСОБА_3 у відділенні Нової пошти № НОМЕР_1 , розташованому по АДРЕСА_3 отримав відправлення (посилку) від невстановленої особи, у якому знаходився завідомо для нього підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 нібито видане 05.04.2024 на його ім`я ТСЦ № 1242 (державною установою), виготовлене на пластиковій основі, яке надає йому право на керування транспортними засобами категорій «А» та «В».

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 01.06.2024 близько 16,00 години, перебуваючи по АДРЕСА_4 , маючи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 05.04.2024 на його ім`я нібито НОМЕР_3 , виготовлене на пластиковій основі, яке він придбав за вищезазначених обставин, діючи умисно, з метою використання підробленого посвідчення, достовірно знаючи, що воно є підробленим і не надає йому право керування транспортними засобами, але ззовні виглядає, як справжнє, будучи зупинений працівниками Управління патрульної поліції ДПП МВС України в Харківській області під час керування ним транспортним засобом, пред`явив останнім згадане підроблене посвідчення водія, тим самим використав завідомо для нього підроблений документ, який згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/16345-ДД від 19.06.2024 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Своїми умисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті, прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява також підписана захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника, щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (§ 86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання та використання завідомо підробленого документу, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (проступків), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у межах санкції вказаної статті, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, застосувавши положення ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Підстави для застосування ст. 69 КК України на переконання суду відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд, уважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді відповідно до ст. 174 КПК України.

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-24/16345-ДД від 19.06.2024, що проводилась Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у розмірі 2271,84 грн, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. 2, 91, 368 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок);

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 на посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , 1979 р.н.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_2 видане 05.04.2024 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_3 », яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів у розмірі 2271,84 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4