Справа № 464/2644/24
пр.№ 1-кп/464/536/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2024 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000335 від 10.04.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Христинівки Уманського району Черкаської області, громадянки України, із вищою освітою, незаміжньої, непрацевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.366-3 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи призначеною 31.01.2024 на державну службу, згідно з Наказом №42-0 Головного управління ДПС у Львівській області, на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів щодо відмови у реєстрації податкових накладних управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Львівській області та припинивши 15.02.2024 державну службу, згідно з Наказом №53-0 Головного управління ДПС у Львівській області, на вказаній посаді, будучи суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто, будучи державним службовцем, достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної декларації та необхідність подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, будучи належним чином попередженою щодо необхідності своєчасного декларування шляхом заповнення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за встановленою формою, маючи реальну та об`єктивну можливість, а також всі необхідні технічні умови своєчасно заповнити та подати такі декларації, діючи умисно, не подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2023 рік, у передбачений Законом України «Про запобігання корупції» строк, тобто до 1 квітня 2024 року, чим порушила вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 26.01.2024 по 15.02.2024, у передбачений Законом України «Про запобігання корупції» строк, чим порушила вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні та підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. Зазначила, що знала про необхідність подання декларацій, але забула подати такі. Повідомила, що станом на зараз подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, проте не подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2023 рік. У вчиненому розкаялась, просила суворо не карати.

За згодою сторін, згідно із ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.366-3 КК України.

ЇЇ дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ст.366-3 КК України, оскільки вона умисно не подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.366-3 КК України, є нетяжким злочином.

Так, ОСОБА_3 вчинила нетяжкий злочин, на обліках у КНП ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», та у лікарів нарколога та психіатра КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» Христинівської міської ради під наглядом не перебуває, раніше не судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 від 25.10.2024, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою є середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченої ОСОБА_3 також середній. На думку органу пробації, виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Процесуальні витрати та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.366-3 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) грн з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, строком на 1 (один) рік.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_7