ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора підозрюваного захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкасиапеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районноо суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0002938 від 11 вересня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002938, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 вересня 2024 близько 13:10 год. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, перебуваючи неподалік кав`ярні, що знаходиться по АДРЕСА_2 , побачивши, що у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 випав з рук мобільний телефон марки «TECNO POP 2s Pro 2/32 GB» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1250 грн., підняв вказаний телефон з тротуару та привласнив собі, тим самим відкрито заволодівши майном ОСОБА_10 .

Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1250 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 вересня 2024 року приблизно о 13:10 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 , перебував неподалік від зупинки громадського транспорту, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де у останніх виник конфлікт з ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю групою осіб, усвідомлюючи, що поряд знаходяться сторонні люди, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в очевидному для оточуючих ігноруванні елементарних правил і норм поведінки, моралі, добропорядності, нормального спілкування людей, з метою самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_10 , протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, використовуючи надуманий і нікчемний привід, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 11 вересня, приблизно о 13:10 год., більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося можливим, перебуваючи на вказаній зупинці громадського транспорту, діючи умисно, висловлюючись нецензурною лайкою ОСОБА_7 спостерігав, як ОСОБА_11 наніс декілька ударів в область тулуба ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненого групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

11 вересня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

12 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, а 13 вересня 2024 року за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районноо суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області поліції ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 13 листопада 2024 року включно, з покладенням, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

- не залишати цілодобово місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснено підозрюваному, що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої доводи мотивує тим, що органом досудового розслідування обґрунтовано доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, при цьому викладені факти вказують на те, що суд дослідив обставини справи однобічно та не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно підозрюваного ОСОБА_7

10 жовтня 2024 року до Черкаського апеляційного суду від захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшли заперечення на вказану апеляційну скаргу, в обгрунтування яких захисник зазначила, що слідчим суддею при постановленні судового рішення було враховано фактичні обставини вчинення злочину, а також особу винного та інші обставини (ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України) Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Також зазначила, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, до моменту затримання прожитвав разом із своїм батьком, який є особою похилого віку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий. Окрім цього, звернула увагу, що в період перебування ОСОБА_7 під запобіжним заходом у вигдляді домашньгго арешту (один місцяць) останній сумлінно виконує покладені на нього судом обов`язки.

У зв`язку із викладеним вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуальнгого права з урахуванням Міжнародної конвенції «Про захист прав та основоположних свобод», яку просить залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, позицію підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002938 від 11 вересня 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку, а саме:

- протоколом огляду місця події від 11 вересня 2024 року;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду відеозапису від 12 вересня 2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

11 вересня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

12 вересня 2024 рорку ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, а 13 вересня 2024 за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував доводи, викладені у клопотанні та документи, надані на підтвердження цих доводів та дійшов висновку, що пред`явлена ОСОБА_14 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 було враховано те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та у вчинені нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлені волі на строк до чотирьох років. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків, на які посилався слідчий та прокурор, то ризик втечі ОСОБА_7 чи іншого його ухилення від органу досудового розслідування, на думку слідчого судді не доведено жодним доказом та обґрунтовується лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведення його винуватості.

Отже, враховуючи практику, висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини, а також враховуючи дані, які характеризують поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов висноку, що такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положення ч.4 ст.194 КПК України вказують, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до сталої судової практики про застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового розслідування, запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. «с», ч.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на свободу та особисту недоторканність) - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику переховування підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування та суду можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а наведені ризики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

З урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що, незважаючи на підозру у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення та передбачене за нього покарання, у разі визнання особи винною, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою.

У зв`язку із чим, щодо нього може бути застосований інший більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, про необхідність скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у вказаній справі.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422, 424 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районноо суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці до 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4