1Справа № 335/1531/24 1-кс/335/4236/2024
УХВАЛА
27 вересня 2024 року м. Запоріжжя
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, за попередньою змовою з, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та з невстановленими досудовим слідством особами, з метою отримання наживи та незаконного збагачення шляхом вимагання чужого майна, вчинив ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих проти життя, здоров`я, недоторканності, свободи і власності громадян.
Так, 10.07.2024, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з невстановленими досудовим слідством особами, на автомобілі марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , прибули до відділення «Райффайзен Банку», що розташоване за адресою м. Запоріжжя, проспект Металургів, 3, де зустрівши потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою вимагання, висловлюючи явну готовність нанесення тілесних ушкоджень, застосувавши до ОСОБА_10 побої та утримуючи потерпілих під своїм контролем, всупереч їх волі, обмежуючи їх свободу, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, з метою полегшення вчинення вимагання, викрали останніх, помістивши до автомобіля марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 .
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з відома та узгоджено із ОСОБА_7 , залишаючи під своїм контролем ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , погрожуючи їм застосуванням фізичного насильства та завдавши побоїв, використовуючи автомобіль марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , перевезли потерпілих проти їх волі до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де незаконно утримували потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під своїм контролем проти їх волі з метою вимагання.
Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з невстановленими досудовим слідством особами, тримаючи потерпілих в обмежених умовах, за відсутності сторонніх осіб, продовжували висувати ОСОБА_10 свої незаконні вимоги про передачу їм грошових коштів на загальну суму 600 000 гривен.
Так, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , отримавши частину грошей від ОСОБА_10 , шляхом переводу грошей з банківського рахунку останнього на невстановлений досудовим слідством банківський рахунок, продовжуючи залишати під своїм контролем ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , погрожуючи їм застосуванням фізичного насильства та завдавши побоїв, від потерпілих отримали обіцянку виконати вимоги про передачу грошей в частині обумовленої суми з розстрочкою.
В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 з відома та узгоджено з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати потерпілих проти їх волі та обмежуючи їх свободу в салоні автомобіля марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , відвезли потерпілих до будинку АДРЕСА_3 , де приблизно о 17 годині звільнили їх.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто вчинення незаконного позбавлення волі і викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось завданням фізичних страждань потерпілим.
Крім того, 10.07.2024 приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на автомобілі марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , прибули до відділення «Райффайзен Банку», що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою отримання наживи та незаконного збагачення шляхом вимагання чужого майна, маючи відомості про те, що ОСОБА_10 має у своєму розпорядженні банківську карту, на якій маються грошові кошти в сумі понад 300 000 гривень, діючи з корисливих мотивів, під вигаданим приводом та з погрозою фізичного насильства, висунули ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконні вимоги про погашення боргового зобов`язання у розмірі понад 600 000 гривень, якого у дійсності не існувало.
ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , продовжуючи протиправні дії спрямовані на вимагання грошових коштів, застосовуючи психічне насильство, що супроводжувалось залякуванням фізичною розправою, обмеженні у свободі, змусили потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проти їх волі сісти до автомобіля марки «БМВ» в кузові седан чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 та обмежуючи їх свободу, перевезли до приміщення будинку АДРЕСА_2 .
Тримаючи потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в зачинених умовах за відсутності сторонніх осіб у приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з невстановленими досудовим слідством особами, погрожували потерпілим застосуванням насильства, небезпечного для їх життя і здоров`я, висловлюючи явну готовність застосування предмету, який вони сприймали як ніж, завдали побої та мордування, погрожували тривалим обмеженням прав потерпілих шляхом викрадення та позбавлення волі, вимагали передати їм грошові кошти на суму 600 000 гривень.
Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_10 , знаходячись в зачинених умовах за відсутності сторонніх осіб у приміщенні будинку, діючи під протиправним впливом та виконуючи незаконні вимоги співучасників вимагання, в якості розрахунку по безпідставним борговим зобов`язанням, накладеним на нього ОСОБА_7 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілий був змушений повідомити пароль свого мобільного телефону та «банкінгу Райффайзен Банку», за допомогою якого, шляхом переводу грошей з банківського рахунку ОСОБА_10 на невстановлений досудовим слідством банківський рахунок, було переведено грошові кошти в сумі понад 300 000 гривень, на користь співучасників організованої групи.
Крім того, в зв`язку з тим, що отримана ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сума грошових коштів, була не достатня для погашення безпідставних боргових зобов`язань, ОСОБА_10 побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомив місцезнаходження цінного майна, що належить останньому та його співмешканки ОСОБА_12 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав, свобод або законних інтересів (вимагання), вчиненої з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.
25.09.2024 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 25.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.
Слідчий вказує, що вина ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів, потерпілих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжке та особливо тяжке кримінальні правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу, так як гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.
Крім того, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним вчинення інших кримінальних правопорушень.
Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_4 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Органом досудового розслідування, осіб, які можуть бути поручителями та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків згідно ст. 194 КПК України не виявлено.
Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується слідчим тим, що останній вчинив кримінальні правопорушення з метою отримання матеріального блага, що є джерелом його основного прибутку, що дає підстави вважати, що для внесення застави ним можуть бути використані грошові кошти, отримані злочинним шляхом.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». При застосуванні запобіжного заходу просив не визначати можливість внесення застави, а у разі визначення прошу призначити максимальний її розмір, визначений ст. 182 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
Підозрюваний та захисник просять відмовити в задоволенні клопотання, оскільки прокурором не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави. Захисник вказує, що ризики які зазначені в клопотанні не обґрунтовані та недоведені. Надав суду характеристику з місця проживання ОСОБА_4 .
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
В рамках вказаного кримінального провадження, 25.09.2024 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, які кваліфікуються: як вчинення незаконного позбавлення волі і викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось завданням фізичних страждань потерпілим; як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав, свобод або законних інтересів (вимагання), вчиненої з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.
Дослідивши обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.
Долучені докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.
В свою чергу, підозрюваним та його захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочинів, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри та на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.
При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному слідчий у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, за ч. 4 ст. 189 КК України - у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому він, усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкцій, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України На думку слідчого судді, ОСОБА_4 , під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані потерпілими та свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому правопорушень, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні.
У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на потерпілих та свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на учасників кримінального провадження.
Таким чином, встановлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені ще матеріали, речові докази.
Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи особистість ОСОБА_4 , який впродовж тривалого часу здійснює свою злочинну діяльність проти власності, волі, честі та гідності особи з метою отримання незаконних доходів, що може свідчити про те, що це єдине джерело доходу і знаходячись на волі, ОСОБА_4 продовжить свою злочинну діяльність, та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доказів того, що підозрюваний не може за станом здоров`я утримуватись в установі попереднього ув`язнення, суду не надано.
При цьому, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Жодних доказів про те, що ризики відсутні або є неактуальними, сторона захисту не надала, не навела під час розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Задовольняючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визначає строк дії ухвали з 25.09.2024 з моменту затримання підозрюваного до 23.11.2024 включно.
Щодо альтернативного визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом слідчого судді, а таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.
Враховуючи, вищевикладене, особу підозрюваного, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється, в тому числі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, слідчий суддя вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановлених в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з моменту фактичного затримання 25.09.2024 по 23.11.2024 включно, з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, без визначення розміру застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з вчиненням підозрюваним злочину із застосуванням насильства.
В задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27.09.2024 року.

Повний текст ухвали з урахуванням вихідного виготовлено 30.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1