Справа №: 388/858/23
провадження №: 1-кп/398/149/24
УХВАЛА

Іменем України

"10" жовтня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Олександрії обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 02.08.2022 року за №0000045 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бокове Долинського району Кіровоградської області, громадянин України, маючого професійно технічну освіту, не одруженого, не маючого осіб на утриманні, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не маючого осіб на утриманні, офіційно не працюючого, студента І-го курсу Центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кірове Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, не маючого осіб на утриманні, офіційно не працюючого, учня 11-го класу КЗ «Боківський ліцей Гурівської сільської ради» АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, не одруженого, не маючого осіб на утриманні, офіційно не працюючого, студента ІІІ-го курсу ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст.152, ч.4 ст. 152 КК України,

встановив:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2023 за № 0000045 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 152, ч.4 ст. 152 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 . Клопотання обгрунтоване тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_10 , може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших осіб причетних до вчинення злочину, з метою уникнення покарання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також зазначила, що інші запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , посилаючись на відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, та на не доведення наявності ризиків необхідних для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив замінити ОСОБА_10 на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електричного контролю із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Крім того, зазначає що обвинувачений ОСОБА_10 з 01.03.2023 року під вартою в умовах Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», а це вже майже два роки, в той час як інші обвинувачені по справі, які обвинувачуються за вчинення таких злочинів, перебувають на волі, вказані обвинувачені вже є повнолітніми. Виходячи з тверджень сторони обвинувачення ризики для всіх обвинувачених однакові, але по незрозумілій причині міри запобіжного заходу різні, тільки у ОСОБА_10 тримання під вартою, в той час як у інших обвинувачених домашні арешти, навіть не цілодобові. На думку сторони захисту це є якесь упереджене ставлення саме до обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав позицію висловлену захисником.

Представник потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, не одружений, осіб на утриманні не має. За місцем проживання ОСОБА_10 характеризується негативно. Подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , мала місце у АДРЕСА_1 , де проживає останній та потерпілий і свідки, зокрема, неповнолітні. Докази позбавлення законного представника потерпілого батьківських прав суду не надано.

ОСОБА_10 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який з урахуванням положень ст. 12, ст. 24 КК України є умисними особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На думку суду прокурором не доведено існування ризиків, які він зазначив у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Строк тримання обвинуваченого під вартою з 01.03.2023 року - більш ніж півтора рокт. Вказаний строк наразі перебуває за межами розумного.

У кримінальному провадженні проведено слідчі дії, виявлено і вилучено речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також і не доведений достатніми та об`єктивними доказами ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків з метою зміни ними наданих показань.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду, втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні («Ноймайстер проти Австрії»).

Відтак, наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, не доведена.

Подальше тримання під вартою обвинуваченого перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, та його продовження, - внаслідок цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність місця проживання, наявність обставин тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, обставини самого злочину, суд вважає за доцільне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого, обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та задоволення клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 176-178, 182 -186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до двох місяців, а саме з 10 жовтня 2024 року по 10 грудня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду цілодобово.

На підставі частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування з обвинуваченими, малолітнім потерпілим, свідками, спеціалістами в зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на Відділення поліції № 1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у справі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених ухвалою суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У зв`язку із зміною запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно з-під варти в залі суду.

Копію ухвали направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" - для відома та виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали при відхиленні апеляції.

Суддя ОСОБА_1