УХВАЛА

09 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 735/49/23

провадження № 51-5177ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2024 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Менського районного суду Чернігівської області від

31 березня 2023 року, у зв`язку з неусуненням недоліків заяви, яку було залишено без руху.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вищезазначену ухвалу місцевого суду - без змін.

Засуджений ОСОБА_4 надіслав до Касаційного кримінального суду додаток до касаційної скарги на вищевказані судові рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 426 КПК до касаційного суду подається касаційна скарга, натомість, засуджений звертається до касаційного суду з додатком до касаційної скарги, що суперечить вимогам вищезазначеної статті.

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються: вимоги особи,яка подає касаційну скаргу; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте ОСОБА_4 подав скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_4 не погоджується з ухвалоюМенського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2024 року та ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року.

Однак засуджений не вказує жодних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні вказаних судових рішень щодо нього, які були би підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК.

Натомість у своїй скарзі ОСОБА_4 виклав перебіг подій у провадженні, із наведенням власної оцінки обставин справи, та в обґрунтування незаконності судових рішень щодо нього, серед іншого, послався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК.

Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, вимоги засудженого ОСОБА_4 до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а отже, підлягають уточненню.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, усупереч зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, засуджений не додав до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень стосовно нього.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо, всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року, залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3