УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 220/1599/23

провадження № 51-4806ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого

пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішення та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня

2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено:

- за пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років;

- за ч. 1 ст. 122 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК остаточне покарання ОСОБА_5 визначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На підставі ст. 72 КК зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, встановлених у вироку суду, ОСОБА_5 будучи призваним за мобілізацією у Збройні Сили України, був призначений на посаду старшого водія роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

13 липня 2023 року, перебуваючи на місці тимчасового розташування підрозділу на ділянці місцевості поблизу східної околиці АДРЕСА_1 , ввечері після 19:30 вживав алкогольні напої разом із матросом ОСОБА_6 , призначеним на посаду кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення вказаної військової частини, старшим сержантом ОСОБА_7 , призначеним на посаду командира 2-кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки , майором ОСОБА_8 , призначеним на посаду заступника командира батальйону з озброєння - начальника технічної частини.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв, близько 22:30 між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 на вказаній вище ділянці місцевості виник словесний конфлікт, в процесі якого потерпілий ОСОБА_10 образив обвинуваченого та наніс йому один удар рукою у область обличчя, що потягло обурення та образу у обвинуваченого через відчуття ним фізичної болі та приниження перед іншими військовослужбовцями, внаслідок чого обвинувачений став намагатися ударити потерпілого ОСОБА_9 у відповідь, але йому це не дозволив зробити ОСОБА_8 , який їх розборонив.

У цей момент у обвинуваченого, що перебував у збудженому та розлюченому на ґрунті виниклих неприязних відносин, обумовлених станом алкогольного сп`яніння, з помсти, виник раптово умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Для реалізації свого умислу обвинувачений використовуючи умови воєнного стану пішов до палатки, в якій тимчасово мешкав, звідки взяв видану та закріплену за ним у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією, бойову нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова зі складним прикладом, укорочений «АКС-74У» № НОМЕР_4 , споряджений магазином з бойовими патронами калібру 5,45 мм у кількості 30 штук, який привів у бойову готовність, тобто зняв його з запобіжника та поставив перевідник на автоматичну стрільбу - (АВ), відвів затворну раму назад до упору й різко відпустив її, дославши тим самим патрон до патронника, після чого направився у напрямку транспортного засобу марки ЗІЛ військовий номер « НОМЕР_5 », де, як йому було відомо, знаходився потерпілий

ОСОБА_9 .

При цьому, обвинуваченому достовірно відомо властивості застосованої зброї - автомату «АКС-74У», його характеристику, властивості, від якої інші особи попадають під зону враження убійної дії, внаслідок чого він розумів, що небезпека для життя інших людей від застосування цієї зброї є реальною.

Далі, цього ж дня близько 22:40, перебуваючи від потерпілого ОСОБА_9 на незначній відстані, близько 8 метрів, почувши його голос та побачивши силует біля транспортного засобу марки ЗІЛ, обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що застосовує такий спосіб умисного убивства, який є небезпечним для життя інших людей, які перебувають недалеко від потерпілого ОСОБА_9 , у тому числі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки попадають під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова «АКС-74У» № НОМЕР_4 , тобто можуть отримати вогнепальні поранення у життєво важливі органи, від чого настане їх смерть, передбачаючи, ці суспільно небезпечні наслідки, свідомо припускаючи їх настання, але байдуже ставлячись до них, тримаючи автомат у двох руках, вказівним пальцем правої руки, натиснув на спусковий гачок, здійснивши 30 пострілів чергою із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_9 з метою заподіяння йому смерті.

Від протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_9 заподіяно рани лобної області, дірчаті переломи кісток черепа, руйнування лівої лобної долі головного мозку, рани передньої поверхні грудної клітини, рани живота, рану лівої нирки, рани задньої поверхні грудної клітини, рани правої та лівої легені, рани лівої та правої половини попереку, рану правої сідниці, рани правого плеча, рану правого передпліччя, рани правого стегна, рани лівої гомілки, які утворились від одинадцяти дій компактних снарядів (куль), які володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, що могли бути випущені з ручної вогнепальної зброї.

Від вогнепальних проникаючих наскрізних кульових поранень голови, грудної клітини, живота та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися травматичним шоком, кровотечею, набряком легень та головного мозку, настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_8 потрапив під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова зі складним прикладом, укороченого «АКС-74)» N?5 13728, застосованої обвинуваченим, який усвідомлював, передбачав та свідомо припускав настання таких наслідків від своїх протиправних дій, потерпілому ОСОБА_8 заподіяно рани передньої поверхні грудної клітини, рани живота, рани живота, рани бічної поверхні лівої половини грудної клітини, рани задньої поверхні грудної клітини, рану лівої половини попереку, рану лівої сідниці, рани правого плеча, рану лівого передпліччя, рани правої та лівої легені, рану верхівки серця, рану правої долі печінки, рани брижі товстої кишки кишківника, від дев`яти дій компактних снарядів (куль), які володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, що могли бути випущені з ручної вогнепальної зброї.

Від вогнепальних проникаючих наскрізних кульових поранень грудної клітини, живота та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися травматичним шоком, крововиливом, набряком легень та головного мозку настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 потрапив під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова зі складним прикладом, укороченого «АКС-74У» N?513728, застосованої обвинуваченим, який усвідомлював, передбачав та свідомо припускав настання таких наслідків від протиправних дій, останньому заподіяно вогнепальні рани правого передпліччя зі стороннім тілом металевої щільності, які потребують для свого загоєння та лікування терміну понад 21-н день (3-х тижнів), утворились від одної пробивної дії кулі, випущеної з вогнепальної зброї, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2024 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Не оспорюючи доведеності винуватості засудженого ОСОБА_5 та правильності кваліфікації його дії, захисник у касаційній скарзі просить змінити судові рішення в частині призначеного покарання та пом`якшити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Захисник вважає, що суди попередніх інстанцій в достатній мірі не врахували обставини, які впливають на розмір призначеного підзахисному покарання, зокрема; що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та мати інваліда 3 групи, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується посередньо, нагороджений грамотою командира військової частини НОМЕР_6 «За сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, старанність, ініціативу та з нагоди святкування Дня морської піхоти України»

від 23 травня 2023 року, є безпосереднім учасником бойових дій при відсічі збройній

агресії рф.

Також поза увагою судів залишилися те, що ОСОБА_5 тривалий час знаходився в умовах бойових дій, що не могло не вплинути на його психічний стан, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, думку потерпілої сторони та намагання відшкодувати шкоду завдану злочином.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального Кодексу (далі-КПК)суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів доходить висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, не має.

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 і кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника не оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості

й достатності обраного покарання тощо.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги

при призначенні покарання.

Згідно із ст. 414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З доданих до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що місцевий суд з дотриманням вимог статей 50, 65 КК при призначенні покарання

ОСОБА_5 , врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до положень ст. 12 цього Кодексу відноситься до нетяжких і особливо тяжких, конкретні обставини його вчинення, ступінь суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та мати інваліда 3 групи, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується посередньо, нагороджений грамотою командира військової частини НОМЕР_6 «За сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, старанність, ініціативу та з нагоди святкування Дня морської піхоти України» від 23 травня 2023 року, є безпосереднім учасником бойових дій при відсічі збройній агресії рф, його стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, враховуючи, що ОСОБА_5 висловлював щирий жаль з приводу вчиненого та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, з початку слідства давав викривальні показання, приймав активну участь у слідчих діях,

Обставинами, які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та з використанням умов воєнного стану.

Крім того враховано думку потерпілих, які не наполягали на призначенні

ОСОБА_5 . максимально суворого покарання у виді довічного позбавлення волі.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов

до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання за пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 15 років та з а ч. 1 ст. 122 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 3 роки і остаточне покарання визначив у виді позбавлення волі на строк 15 років на підставі ст. 70 КК.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК.

Суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження в межах апеляційної скарги захисника, належним чином перевірив викладені у ній доводи,

які є аналогічними доводам касаційної скарги, визнав їх безпідставними та мотивував своє рішення, зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, водночас погодився із висновками суду першої інстанції про те,

що призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень,

та відповідає загальним засадам призначення покарання визначеним ст. 65 КК. Підстав для пом`якшення ОСОБА_5 призначеного покарання апеляційний суд не встановив.

Доводи захисника про те що місцевий суд достатньою мірою не врахував обставин, які впливають на розмір призначеного покарання в тому числі тривале перебування засудженого в умовах бойових дій, що могло вплинути на його психічний стан, апеляційний суд визнав безпідставними, оскільки вказані обставини були належним чином враховані при призначенні виду і розміру покарання.

Слушними є висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти здоров`я та життя, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, злочинні дії останнього спричинили загибель двох потерпілих та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості третім потерпілим, який перебував у зоні ураження пострілів автомата, і за випадковим збігом обставин не отримав смертельних поранень.

Самі по собі лише позитивні дані про особу ОСОБА_5 , його поведінка під час досудового розслідування та судового розгляду в частині надання викривальних показань і тим самим сприяння розкриттю злочинів, визнання своєї винуватості, та ненаполягання потерпілих на максимальній мірі покарання у виді довічного позбавлення волі, стали основними об`єктивними обставинами для призначення ОСОБА_5 покарання за пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 15 років, а не у виді довідного позбавлення волі, що також передбачено санкцією вказаної статті.

Апеляційний суд діючи в межах процесуального закону, належним чином обґрунтував своє рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , апеляційний суд дотримався вимог статей 370, 414, 419 КПК.

На переконання суду касаційної інстанції, суд діючи в межах кримінального закону та дискреційних повноважень, призначив ОСОБА_5 покарання, яке з урахуванням обставин кримінального правопорушення його непоправних наслідків у виді смерті двох військовослужбовців, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, касаційним судом не встановлено обставин, які свідчать, що засудженому ОСОБА_5 призначено покарання, яке є явно несправедливим через суворість та не відповідає вчиненим кримінальним правопорушенням й його особі, а тому доводи касаційної скарги захисника є необґрунтованими.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3