Пр.1-кп/336/1298/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя, в порядку спрощеного провадження, кримінальне провадження, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного 09.10.2024 щодо вчинення кримінального правопорушення (проступку), в порядку, передбаченому п.3 ч.2 ст.301 КПК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 06.09.2024, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вазіані Гардабанського району Грузії, громадянина України, не одруженого, який отримав середню спеціальну освіту, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , працевлаштованого на посаді токаря-розточувальника ТОВ «Енергомехкомплект», має на утриманні малолітнього сина та неповнолітню доньку, раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за відсутності учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №11 будинка АДРЕСА_3 , маючи умисел на завдання удару малолітньому ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, наніс йому один удар кулаком лівої руки в область голови справа. При цьому, від отриманого удару ОСОБА_4 вдарився лівою стороною голови об металеві двері. Таким чином, ОСОБА_3 завдав удару малолітньому ОСОБА_4 , ща завдало йому фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.2,3 ст.373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків відповідно до ч.2 ст.381 КПК України має певні особливості, зокрема, передбачає розгляд обвинувального акта в даному випадку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Допит обвинуваченого за нормою ч.4 ст.349 КПК України за таких умов не здійснюється.

Так, судом встановлено, що до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_3 від 09.10.2024 щодо визнання своєї винуватості, із згодою з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодою на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Вказана заява, зокрема, добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, та надання ним згоди із вказаних вище питань засвідчена підписом захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 .

При цьому, за змістом цієї заяви підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, та згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності; підтверджує, що йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також положення ч.2 ст.302 КПК України, зокрема, те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 відповідно до її заяви від 09.10.2024, також доданої до обвинувального акта, повідомлено про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, її ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду та без участі всіх учасників кримінального провадження).

Вказані обставини стали підставою для надіслання прокурором обвинувального акта до суду відповідно до ч.1 ст.302 КПК України з клопотанням про його розгляд за відсутності учасників судового провадження у спрощеному порядку без проведення судового засідання.

На підставі наведеного судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України підозрюваному та стороні потерпілого роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. При цьому, у суду відсутні сумніви у добровільності згоди підозрюваного та законного представника потерпілого, що діє в інтересах малолітнього потерпілого, на розгляд обвинувального акта у вказаному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторонам кримінального провадження створено необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а порядок надіслання обвинувального акта в межах строків досудового розслідування щодо вчинення кримінального проступку дотриманий та відповідає загальним засадам кримінального судочинства.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не застосовується.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За встановленого беззаперечного визнання вини особою, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена й кваліфікує його дії за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Завдання удару малолітньому потерпілому за встановлених судом фактичних обставин об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження. На підтвердження факту відсутності тілесних ушкоджень у малолітнього потерпілого судом досліджено висновки експерта №1562п КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 10.09.2024, а також №1563/к КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 27.09.2024.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, діяння, передбачене ч.1 ст.126 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено за тяжкістю до кримінальних проступків.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, за змістом ст.67 КК України судом не встановлено. Стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого на час події правопорушення не знайшов свого підтвердження під час проведення досудового розслідування внаслідок відмови від проходження медичного огляду.

Також суд враховує вік й відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох дітей, не має інвалідності, під наглядом за станом здоров`я не перебуває, офіційно працевлаштований.

Відповідно до санкції ч.1 ст.126 КК України вчинення кримінального проступку із вказаною кваліфікацією має наслідком притягнення до відповідальності у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

За приписами ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Відповідно, з наведених видів покарань призначення штрафу у зазначеному вище розмірі є найбільш м`якою санкцією.

Оскільки ОСОБА_3 має постійний дохід, призначення покарання у виді штрафу, на переконання суду, є найбільш доцільним. Визначення розміру штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до санкції ч.1 ст.126 КК України буде необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для призначення іншого виду покарання з урахуванням тяжкості вчиненого проступка, відсутності наслідків для здоров`я, що настали для потерпілого внаслідок вчиненого правопорушення, даних про особу ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Достатніх підстав для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, внаслідок вчинення кримінального правопорушення майнова шкода не завдана. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що слід роз`яснити законному представнику потерпілого відносно відшкодування моральної шкоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження, які потребують вирішення на стадії ухвалення вироку, зокрема, запобіжні заходи, під час досудового розслідування застосовані не були.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 128, 302, 369-371, 373-374, 376, 381, 382, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Вирок, який ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1