ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1827/24 Справа № 199/5357/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи щодо майна якої, вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000031 від 19 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 289, частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та накладено арешт на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Edge» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 19.09.2024, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля.

В обґрунтування прийнятого судового рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів, визначених в ст. 98 КПК, тому з метою забезпечення збереження речових доказів і для встановлення істини у справі, слідчий суддя вважає доведеним необхідність арешту майна для запобігання ризикам, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), про які зазначає слідчий у клопотанні, а саме подальшого продажу, знищення або пошкодження майна, доходить висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_12 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого частково та накласти арешт на вказаний автомобіль, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, повернувши його власнику ОСОБА_7 для користування та відповідального зберігання.

Зазначає, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем і вказаний транспортний засіб належить на підставі приватної, спільної сумісної власності. Вважають, що підстав в арешті немає, оскільки про підозру нікому не повідомлено у даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчий суддя залишив поза увагою відсутність ризиків, передбачених ст. 170 КПК, оскільки з часу винесення попередньої ухвали слідчого судді ОСОБА_7 користувалась автомобілем, при цьому не приховувала його і він не був, знищений, пошкоджений, перероблений і не був відчужений. Власник співпрацює зі слідством і добровільно надала працівникам поліції здійснити огляд автомобіля під час якого він і був вилучений. Перебування автомобіля на штраф-майданчику призведе до його псування, в той час як сам автомобіль потрібен власнику для вирішення побутових питань, а саме возити дітей до школи, садочку та самій їздити на роботу.

Разом з тим, представник зазначає, що усвідомлюючи важливість вказаного транспортного засобу як речового доказу у кримінальному провадженні, у разі неможливості відмови в задоволенні клопотання слідчого, застосувати найменш обтяжливий спосіб його виконання, повернувши його ОСОБА_7 на відповідальне зберігання.

Позиції учасників судового провадження.

Представник ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній просила її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в застосуванні арешту майна або повернути транспортний засіб ОСОБА_7 на відповідальне зберігання.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили відмовити в її задоволенні.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею виконані належним чином.

З матеріалів провадження слідує, що слідчим відділом ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 190 КК.

18.01.2024 року до СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без її відома переоформив автомобіль марки «FORD EDGE» д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору, він код № НОМЕР_3 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 грудня 2023 року автомобіль «Ford Edge» д.н. НОМЕР_1 на підставі акту огляду № 7252/23/005464 від 15 грудня 2023 року, договору комісії № 7252/23/1/008644 від 14 грудня 2023 року та договору укладеному у СГ № 7252/23/008644 від 15 рудня 2023 (ТОВ «ВЕСТ СЕРВІС»), перереєстровано в ТСЦ МВС №1249 на нового власника ОСОБА_13 .

19 грудня 2023 року зазначений вище автомобіль на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ МВС №1242 №2023/4205503 від 19 грудня 2023 року перереєстровано на нового власника ОСОБА_14 .

04 січня 2024 року зазначений вище автомобіль на підставі акту огляду № 7679/24/000003 від 03 січня 2024 року, договору комісії № 09307 від 30 грудня 2023 року, доручення покупця серії НЕА № 451094 від 03 січня 2024 року (Приватний нотаріус ОСОБА_15 ) та договору, укладеному у СГ № 09307 від 03 січня 2024 року (ФОП ОСОБА_16 ), перереєстровано в ТСЦ МВС № 1242 на нового власника ОСОБА_7 .

В ході виконання постанови прокурора з Територіального сервісного центру №1249 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: м Дніпро, пр. Слобожанський, 31д, вилучено договір комісії №7252/23/1/008644 між ТОВ «Вест Сервіс» в особі ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , де в цьому договорі комісії було зазначено підпис ОСОБА_9 .

11.03.2024 винесено постанову про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-24/10998-ПЧ від 19.03.2024 підпис від імені ОСОБА_9 у графі «КОМІТЕНТ» договору комісії № 7252/23/1/008644 від 14.12.2023 та у графі «Комітент (довірена особа)» акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7252/23/1/008644 від 14.12.2023, - виконані не ОСОБА_9 , а іншою особою.

03.09.2024 винесено постанову про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/35618-ПЧ від 10.09.2024 рукописний запис (підпис від імені ОСОБА_18 ) у графі «Комітент» договору комісії №7252/23/1/008644 від 14.12.2023 виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_9 у графі «Комітент» акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7252/23/1/008644 від 14.12.2023- виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою. Підпис у графі «Отримав» заяви, що має ідентифікаційний номер № НОМЕР_4 від 15.12.2023 виконаний ОСОБА_13 . Підпис у графі «Покупець» акту огляду реалізованого транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер №7252/23/005464 від 15.12.2023 виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою.

15.12.2023 під час переоформлення транспортного засобу автомобіля марки «FORD EDGE» д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору, він код № НОМЕР_3 , за допомогою терміналу «Приватбанку», що встановлений за адресою: АДРЕСА_2 , о 11:59 годині, телефон підтвердження НОМЕР_5 , ОСОБА_19 , перерахував на рахунок НОМЕР_6 , за перереєстрацію колісного транспортного засобу 605 гривень, вказавши фактичним платником ОСОБА_13 .

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які... зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій... інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом... (ч. 1 ст. 98 КПК).

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя правильно зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, вилучене майно підлягає арешту, оскільки відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК, а саме є речовим доказом за ознаками того, що є об`єктом кримінально протиправних дій та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому твердження представника ОСОБА_12 , що вказане майно не може бути визнане речовими доказами, є неприйнятними.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для особи і обраний належний спосіб такого арешту. З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження не становить надмірний тягар для ОСОБА_7 і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності останнього.

Крім того, під час досудового розслідування був допитаний чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_20 , який пояснив, що його дружина ( ОСОБА_7 ) не має посвідчення водія, чим спростовуються твердження представника ОСОБА_12 , що вказаний автомобіль потрібен ОСОБА_7 з метою відвозити дітей до навчальних закладів та їздити на роботу самій ОСОБА_7 .

Апеляційний суд зауважує, що згідно з матеріалами справи автомобіль марки «FORD EDGE» д.н.з. НОМЕР_1 , протягом короткого проміжку часу неодноразово перереєстровувався на різних осіб, а після останньої реєстрації 04 січня 2024 року на нового власника ОСОБА_7 , 09 квітня 2024 року під час огляду було встановлено, що за кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_13 .

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні накладення арешту на вказаний транспортний засіб, шляхом заборони його відчуження та володіння і користування всіма особами до вирішення кримінального провадження по суті, є доцільним та обґрунтованим.

Стандарт доказування під час розгляду слідчим суддею питання про арешт майна з метою збереження речових доказів є меншими ніж для повідомлення особі про підозру, висунення обвинувачення і тим більше доведеності обвинувачення в суді. Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для вилучення майна та його арешту.

На даному етапі досудового розслідування дізнавач, слідчий або прокурор не зобов`язані мати докази, достатні для повідомлення про підозру або пред`явлення обвинувачення, оскільки це завдання наступних етапів досудового розслідування.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин і прийняття рішення відповідно до ст. 283 КПК, власники або законні володільці цього майна наділені правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК, питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді майно може містити інформацію щодо розслідуваного злочину, фактично є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК, існує необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність таких висновків, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи щодо майна якої, вирішується питання про арешт ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб марки «Ford» моделі «Edge» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля у межах кримінального провадження № 0000031 від 19 січня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 289, частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4