Справа№751/9414/24
Провадження №1-кс/751/2416/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід у кримінальному провадженні №0000989 від 17.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвокат ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2024, на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням відповідних обов`язків.

Клопотання обґрунтовує тим, що до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Проте підстави для подальшого тримання підозрюваного під вартою змінилися, а деякі взагалі відпали. Так, причиною ДТП та, як результат, наслідком смерті поліцейського ОСОБА_8 стали не дії водія ОСОБА_7 , а дії іншого поліцейського ОСОБА_9 , який під час переслідування порушив ПДР, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем, який рухався у попутному напрямку. Проте причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення не перевіряється, а слідчими штучно створюються умови щодо відсутності у нього технічної можливості уникнути ДТП шляхом внесення недостовірних даних до матеріалів кримінального провадження. Також до свідків у даному кримінальному провадженні з боку органу досудового розслідування застосовувались незаконні методи, зокрема побиття, висловлення погроз, примушування до дачі неправдивих показів, внаслідок чого були підписані протоколи допитів з набраними текстами. Крім того, ОСОБА_7 не перешкоджав здійсненню досудового розслідування, надав відповідні покази, не впливав на свідків, у зв`язку з чим, з огляду на особу підозрюваного, який до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язку та характеризується позитивно, відсутні передбачені ст. 177 КПК України ризики. За таких обставин наявні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Захисник заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_10 на підтвердження вказаних у клопотанні обставин.

Слідчий та прокурори у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки з моменту обрання запобіжного заходу нових обставин, на які посилається сторона захисту, не виникло.

Заслухавши учасників судового провадження, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо підозрюваного допускається за наявності на те підстав для його заміни, а саме: наявності нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000989 від 17.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

18 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 17.11.2024 без визначення розміру застави.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав покази, відповідно до яких повідомив, обставини, що викладені в його письмових показаннях свідка. Повідомив суду, що працівниками поліції було застосовано до нього забороні методи ведення досудового розслідування, зокрема було здійснено його побиття з метою примусу до надання показань, які відповідали вимогам працівників поліції, а також з метою надання потрібних працівникам поліції показань у ході слідчого експерименту.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, ймовірно отриманого з відеореєстратора, розташованого в службовому автомобілі патрульної поліції, на якому ймовірно зафіксовано момент ДТП, вбачається, що автомобіль «Ауді» (ймовірно під керуванням підозрюваного) почав гальмувати, після чого автомобіль патрульної поліції виїхав на зустрічну смугу руху, де трапилось зіткнення з іншим транспортним засобом.

Слідчий суддя зазначає, що оцінка даного відеозапису на предмет зафіксованих на ньому обставин дорожньо-транспортної пригоди потребує залучення фахівців, що володіють спеціальними знаннями, зокрема для оцінки дій водіїв та швидкісного режиму транспортних засобів, а також оцінки даного доказу у сукупності із іншими доказами у кримінальному провадженні, що до функцій слідчого судді не належить.

При вирішенні питання про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, враховуючи положення ст. 177, ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Стороною захисту не надано в судовому засіданні аргументів та доказів, які би ставили під розумний сумнів обґрунтованість підзори на даній стадії досудового розслідування.

При цьому, оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2024, не зменшились та продовжують існувати.

Крім того, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, останній одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Стороною захисту не надано даних про наявність обставин для зміни запобіжного заходу на більш м`який для запобігання встановленим у даному кримінальному провадженні ризикам.

Відтак наявні в матеріалах клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра ОСОБА_7 є «обґрунтованою» та «розумною», встановлені ризики є реальними, а їх запобігання є неможливим шляхом зміни на більш м`який запобіжний захід, тоді як наведення нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, зокрема показання свідка, не є достатніми для зміни запобіжного заходу.

Отже, стороною захисту не надано достатніх даних про наявність обставин, які могли б вплинути на зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 , а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Щодо показань свідка ОСОБА_10 слідчий суддя зазначає, що такі показання не є достатнім аргументом для того, аби на даному етапі досудового розслідування вважати підозру необґрунтованою. Сам по собі факт зміни показань свідка є тією обставиною, яка змушує більш прискіпливо ставитися до показань свідка в цілому, та вимагає ретельного дослідження причин зміни таких показань та добросовісності поведінки свідка. При цьому, самих лише посилань свідка на те, що попередні свідчення було надано під тиском, не достатньо для того, аби автоматично вважати нові показання достовірними. Попри те, що до повноважень слідчого судді не належить остаточна оцінка показань свідка на предмет їх достовірності, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити те, що отримані в ході судового розгляду показання свідка ОСОБА_10 не є повною мірою вичерпними, зокрема в тій частині, яка стосується поведінки свідка після того, як він, з його слів, перестав перебувати під контролем працівників поліції. Зокрема це стосується поведінки свідка в частині неповідомлення правоохоронних органів про вчинене щодо нього насильства, а так само в частині медичного дослідження отриманих тілесних ушкоджень та їх лікування. На думку слідчого судді, обставини, які повідомив суду свідок, мають бути перевірені органом досудового розслідування в межа кримінального провадження.

Щодо долученої до матеріалів клопотання копії довідки КНП «Ладанський центр МСД» від 19.09.2024 стосовно тілесних ушкоджень свідка, то як повідомив свідок у судовому засіданні, довідка містила результати попередньої діагностики тілесних ушкоджень із рекомендацією лікаря стосовно подальшого проходження медичних обстежень за направленням. Однак результатів проходження таких медичних обстежень та відомостей про остаточно призначене та пройдене лікування слідчому судді надано не було.

Також, як було встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками кримінального провадження, у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, що поширює свою діяльність зокрема на Чернігівську область, перебуває кримінальне провадження, у межах якого здійснюється досудове розслідування за фактом можливого застосування насильства до осіб, що є учасниками даного кримінального провадження, з боку працівників поліції. Однак ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту, ані свідком ОСОБА_10 не було повідомлено слідчому судді відомостей про те, чи ініціювалися та чи проводилися фактично певні слідчі дії на предмет перевірки щодо можливого застосування недозволених методів досудового розслідування щодо саме ОСОБА_10 , чи залучався ОСОБА_10 до участі у відповідних процесуальних діях тощо.

У статті 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання, слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Хоча ОСОБА_10 у даному кримінального провадженні має статус свідка та не затримувався, проте, враховуючи загальні засади кримінального провадження та обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини, прокурору слід повідомити про викладенні ОСОБА_10 обставини для проведення їх перевірки та прийняття заходів згідно із законодавством.

Щодо аналізованого в судовому засіданні відеозапису, то на думку слідчого судді в межах даного провадження слідчим суддею не можуть бути оцінені такі критерії даного доказу, як його допустимість, належність та достовірність. Оцінка даного доказу має здійснюватися, на даному етапі, органом досудового розслідування на предмет його допустимості, достовірності та належності, а в аспекті достатності для висновку про винуватість або невинуватість певної особи - у сукупності із іншими доказами в кримінальному провадженні, у разі необхідності застосування спеціальних знань - шляхом призначення відповідної експертизи.

Слідчий суддя ще раз акцентує увагу, що поняття обґрунтованої підозри в аспекті застосування запобіжного заходу та доведеність обвинувачення не є тотожними, а сам факт повідомлення певній особі про підозру у кримінальному провадженні не виключає подальшого збирання органом досудового розслідування доказів та перевірки обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Аргументи захисника щодо того, що тривале утримання особи під вартою саме по собі спричинює необхідність переоцінки ризиків та вирішення питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя, в межах даного провадження, до уваги не бере, оскільки як вбачається з матеріалі справи, запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 був обраний ухвалою слідчого судді від 20.09.2024. Питання про продовження строку дії даного запобіжного заходу слідчим суддею жодного разу не вирішувалося. За наведених умов, на думку слідчого судді, тривалість застосування даного запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження станом на сьогоднішній день не досягла такої критичної межі, яка дає підстави говорити про необхідність зімни запобіжного заходу саме в аспекті його тривалості.

Ухвалою слідчого судді від 20.09.2024 було встановлено низку ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і клопотання захисника про зміну запобіжного заходу не містить аргументів, які дають можливість стверджувати про зміну чи нівелювання цих ризиків станом на сьогоднішній день. Слідчий суддя в межах розгляду даного клопотання погоджується зокрема із тим, що обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у тому числі факт втечі від працівників поліції, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та залишення транспортного засобу, зумовлюють об`єктивне існування ризику переховування від органу досудового розслідування або суду; неодноразове вчинення підозрюваним адміністративних правопорушень, пов`язаних керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та керуванням транспортним засобом особою, що не має відповідного права, свідчить про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень у сфері дорожнього руху, а також зумовлює обґрунтовані сумніви в здатності підозрюваного керувати своєю поведінкою в такий спосіб, аби утримувати її в межах, дозволених чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 201, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід у кримінальному провадженні №0000989 від 17.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відмовити повністю.

Повідомити прокурора у кримінальному провадженні про відомості щодо можливого тиску на свідка ОСОБА_10 з боку працівників правоохоронних органів, які були отримані під час судового засідання, для проведення їх перевірки та прийняття рішення в порядку статті 214 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали суду проголошено 05.11.2024 о 15.00 год.

Слідчий cуддя ОСОБА_1