Справа № 202/5872/24
Провадження № 1-кп/202/1406/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Дніпрі судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 від 18.12.2023 року, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про прдовження В ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ВСП у ЗСУ обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, при цьому посилався на продовження існування ризиків, що передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого і обвинувачений заперечували щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти НОМЕР_1 .

Обвинувачений стверджував суду, що бажає продовжити здійснювати захист Батьківщини, має бойових дух на подальше проходження військової служби в умовах збройної агресії.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд враховує те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ознайомившись з матеріалами клопотання, в обґрунтування якого прокурором зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, та продовжують існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; вчинити нове кримінальне правопорушення; може впливати на потерпілого і свідків.

Відповідно до ч.3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України в сукупності із вищевказаними обставинами враховує вагомість наявних доказів про вчинення останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється; характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У судовому засіданні прокурором не доведена необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою ОСОБА_3 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки судом враховуються його моральний стан і високій бойових дух на подальше проходження військової служби в умовах збройної агресії, а також ризики на які посилається прокурор у клопотанні жодним чином недоведені під час судового розгляду.

Так ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 буде переховуватись від суду не підтверджено матеріалами клопотання, а саме суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни місця проживання ОСОБА_3 або свідчень про можливість втечі обвинуваченого з місця проходження служби.

Посилання у клопотанні прокурора на ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану і може залишити місце несення служби не свідчить про деформований стан правосвідомості обвинуваченого і не обґрунтовано з огляду на пояснення обвинуваченого у суді про бажання виконувати військовий обов`язок по захисту України від збройної агресії та не доведено жодними доказами.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою з 17 грудня 2023 року. Потерпілий ОСОБА_6 неодноразово викликався до суду - 09 , 28 травня, 25 червня, 06, 21 серпня, 03, 25 вересня, 17 жовтня 2024 року, але жодного разу не прибув. Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про проведення судового розгляду кримінального провадження без його участі, оскільки останній взагалі не бажає брати участь у судовому процесі, таким чином встановлено відсутність ризику впливу на потерпілого.

Не доведено прокурором про ризик впливу на недопитаних свідків, оскільки відповідно до відомостей наданих прокурором у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 перебуває у селі Грушивці Чернівецької області, свідок ОСОБА_8 знаходиться на лікуванні у госпіталі після отримання важкого поранення, місто перебування свідка ОСОБА_9 прокурору невідомо.

Крім того, до суду надійшло клопотання командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_10 , в якому командиром зазначається, що ОСОБА_3 , колишній командир стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти виконував складні військові завдання, ризикуючи своїм життям на лінії зіткнення з ворогом, зарекомендував себе лише з позитивного боку, в зв`язку з чим командир клопоче про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на інший, не пов`язаний з його утриманням на гауптвахті НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що тяжкість висунутого обвинувачення, ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні такого запобіжного заходу. Надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суд наводив підстави у своїх рішеннях, посилався на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, суд приходить до висновку у відмові у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить розгляд кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, - відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_11 зтримання під вартою на особисте зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1