ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3035/24 Справа № 206/2116/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню та малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05 вересня 2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 роки. На підставі ст. 75, п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбування строку звільнений з іспитовим строком 1 рік;

06 березня 2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 71 приєднано не відбутий строк за попереднім покаранням 1 місяць. Загальний термін відбуття покарання 3 роки 1 місяць. 08 квітня 2022 року на підставі ст. 81 КК України звільнений Солонянської ВК № 21 умовно-достроково;

28 грудня 2023 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень (штраф не сплачено);

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Самарського районного суду м Дніпропетровська від 11 липня 2024 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту прибуття я в установу відбування покарання у виді обмеження волі.

Запобіжний захід до набрання чинності вироком суду ОСОБА_9 залишено попередній - нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 19 листопада 2023 року о 19 годині 22 хвилині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою матері ОСОБА_8 внаслідок чого спричинив побоювання за своє життя та здоров`я, у зв`язку з чим, остання викликала співробітників поліції, які відносно ОСОБА_9 , за вчинення психологічного домашнього насильства, склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаних протоколів, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська №206/5743/23 від 20 грудня 2023 року, останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, щодо своєї матері ОСОБА_8 , з якою проживає однією сім`єю та пов`язаний спільним побутом, ОСОБА_9 01 грудня 2023 року о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, знову висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою на адресу ОСОБА_8 , чим принизив її гідність, спричинив побоювання за своє життя та здоров`я, у зв`язку з чим, остання викликала співробітників поліції, які відносно ОСОБА_9 ,за вчинення психологічного домашнього насильства склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська №206/6090/23 від 29 грудня 2023 року, останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, щодо своєї матері ОСОБА_8 , з якою проживає однією сім`єю та пов`язаний спільним побутом, ОСОБА_9 30 грудня 2023 року о 21годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, знову висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_8 , чим принизив її гідність, спричинив побоювання за своє життя та здоров`я, у зв`язку з чим, остання викликала співробітників поліції, які відносно ОСОБА_9 , за вчинення психологічного домашнього насильства склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаних протоколів, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська №206/462/24 від 08 лютого 2024 року, останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства, за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_9 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства ст. 173-2 КУпАП, відносно своєї матері ОСОБА_8 , належних висновків для себе не зробив та продовжуючи проживати однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , знову вчинив домашнє насилля відносно останньої.

Так, 12 лютого 2024 близько о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи за вказаною адресою, зайшов до кімнати матері ОСОБА_8 та почав кричати, щоб вона дала йому кошти у сумі 1000 грн., на що ОСОБА_8 йому повідомила, що грошей у неї немає, в результаті чого ОСОБА_9 розпочав словесний конфлікт з образами у бік матері ОСОБА_8 , яка в цей момент вийшла із спальної кімнати. ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пішов за матір`ю ОСОБА_8 та знаходячись у ванній кімнаті почав обома руками наносити хаотично удари по голові та обличчю потерпілої. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 його матері ОСОБА_8 були спричинені, згідно висновку судово-медичного експерта №828е від 22 березня 2024 року, тілесні ушкодження у вигляді синця синюшно-фіолетового кольору, насиченого, з чіткими контурами, розміром 4,0*3,5 см на повіках правого ока.

Вказані тілесні ушкодження, згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, дані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з умисними діями ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки за результатами психодіагностичної роботи від 22 квітня 2024 року практичного психолога ОСОБА_13 з потерпілою ОСОБА_8 , внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_9 , його матір ОСОБА_8 , знаходиться у пролонгованій ситуації стресу, що впливає на її самооцінку, стан здоров`я та здатність протистояти психологічному тиску, відчуття безпеки та життєрадісності. Поведінка ОСОБА_9 має ознаки домашнього насильства у формах психологічного (систематичний тиск, приниження , крики, образи, погрози вбивством), економічного (позбавлення можливості користуватися житлом та побутовими речами, псування речей, вимагання грошей) та фізичного (побої, стусани та штовхання). В поведінці потерпілої ОСОБА_8 фіксуються стресові ознаки внаслідок взаємодії із сином. Такий несприятливий стан ОСОБА_8 обумовлений постійними приниженнями, погрозами, побоями з боку сина у її бік, та впливають на її психологічний, фізичний стан здоров`я, відчуття благополуччя, базове відчуття безпеки, перешкоджають веденню активного способу життя та потребують відповідної психокорегувальної роботи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі, разом із доповненнями до неї, поданими у відповідності до ст. 403 КПК України, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України покарання виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2023 та остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2023 у виді штрафу виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор вказує, що при визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд першої інстанції також не врахував невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Вирок суду на даний час не виконано, а тому він підлягає самостійному виконанню.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу, з урахуванням доповнень, підтримав, наполягав на її задоволенні з підстав та мотивів, викладених в ній.

Представник потерпілої та потерпіла апеляційну скаргу прокурора підтримали, просили її задовольнити.

Обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, просив дати йому штраф.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Оцінюючи правильність прийняття рішення суду, необхідно виходити зі змісту загальних засад призначення покарання, закріплених у ст. ст. 50, 65 КК України, згідно з якими суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на принципи співмірності та індивідуалізації покарання воно за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зміст поняття «явно несправедливе покарання» охоплює не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, яка вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним законом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене для досягнення його цілей, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, та дані про особу винного.

Під час оцінки ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення урахуванню підлягають характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форма і ступінь вини, мотивація і мета кримінального правопорушення, стадія його вчинення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, кількість епізодів протиправної діяльності, вид і розмір (обсяг) шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам, чи ставить їх під загрозу, категорія тяжкості кримінального правопорушення (ст. 12 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання та призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке не відповідає даним про особу обвинуваченого та через свою м`якість буде недостатнім для досягнення ОСОБА_9 мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Так, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання за ст. 126-1 КК України врахував, що ОСОБА_9 неодноразово судимий, у тому числі за вчинення злочину пов`язаного з домашнім насильством, за місцем проживання характеризується негативно, регулярно вживає алкогольні напої, під час судового розгляду виражався грубо по відношенню до потерпілої, погрожував фізичною розправою, вів себе агресивно, постійно із випадами в її сторону.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом встановлено - рецидив злочину.

Встановивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_9 наближене на найнижчої межі у виді обмеження волі на строк 1 рік, без застосування до кривдника обмежувальних заходів.

Проте, на думку колегії суддів, без належної оцінки суду першої інстанції при призначенні покарання залишилось те, що ОСОБА_9 будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, в тому числі за злочин пов`язаний із застосуванням домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_14 , відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знову вчинив умисний злочин, а саме домашнє насильство відносно матері ОСОБА_14 , що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що в свою чергу свідчить про його чітку антисоціальну спрямованість, на даний час має непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, на момент вчинення нового злочину, так і під час розгляду в суді кримінального провадження щиро не покаявся та не вибачився перед потерпілою, не працевлаштувався, ніяких заслуг перед Батьківщиною чи суспільством не має.

Також, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував наявність в ОСОБА_9 невідбутого покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Вирок суду в частині сплати штрафу обвинуваченим досі не виконано, що свідчить про відсутність в останнього позитивних змін, бажання ставати на шлях виправлення та усвідомлення протиправності своїх дій. На думку колегії суддів, невиконання попереднього вироку обвинуваченим свідчить й про зневажливе ставлення до призначеного покарання, його виду та міри, а також, нехтування обвинуваченим можливості виправитись без реальної ізоляції від суспільства.

Поміж іншого, судом першої інстанції не було належним чином враховано думку потерпілої щодо міри покарання, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші заходи впливу на її сина не діють.

За таких обставин, на думку колегії судів, призначене ОСОБА_9 покарання є явно м`яким, а тому вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_9 , за ст. 126-1 КК України в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, із ухваленням у відповідності до ст. 421 КПК України нового вироку.

Ухвалюючи новий вирок та призначаючи покарання ОСОБА_9 , колегія суддів приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні злочини пов`язані із домашнім насильством проти своєї матері, новий аналогічний, умисний, зухвалий злочин вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується негативно, регулярно вживає алкогольні напої, офіційно не працевлаштований та суспільно-корисною працею не зайнятий, що свідчить про стійкий соціально девіантний спосіб життя обвинуваченого, враховую поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який під час судового розгляду в суді першої інстанції виражався грубо по відношенню до потерпілої, своєї матері похилого віку, погрожував фізичною розправою, вів себе агресивно, що свідчить про відсутність відчуття провини в обвинуваченого та страху бути покараним у відповідності до закону за вчинені злочинні дії, а відтак і про зухвале ставлення останнього до кримінальної відповідальності і до міри покарання в цілому, також, суд апеляційної інстанції враховую відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів, приймає до уваги думку потерпілої, яка просила призначити покарання появзане із реальною ізоляцією обвинуваченого від суспільства, в першу чергу від неї, оскільки останній продовжує розпивати спритні напої та вчиняти дома сварки із бійками, та приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Саме таке покарання на думку суду апеляційної інстанції буде відповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме перевихованню обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності своїх дій та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 403, 404, 407, 409, 413, 421 КПК України, а також, положеннями ст. 615 (в редакції Закону №2201-IX від 14 квітня 2022 року) КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_9 , за ст. 126-1 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України покарання виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року, остаточно призначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року, яким призначено покарання у виді штрафу - виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року відносно ОСОБА_9 , за ст. 126-1 КК України - залишити без змін.

Копію вироку вручити прокурору та ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4