Справа №487/5115/24
Провадження №1-кп/487/662/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

09.10.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними піж час досудового розслідування доказами, а також на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не перестали існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, враховуючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому може перетнути державний кордон з іншою державою, враховуючи воєнний стан в країні та військову агресію з боку РФ, 3 крім того, може незаконно впливати на потерпілу, як безпосередньо так і опосередковано, у тому числі шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема штучно затягувати проведення судового розгляду, шляхом нявки до суду, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до неповноти, втрати доказів вини тощо, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що у обвинуваченого немає офіційних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, останній раз Заводським районним судом м. Миколаєва від 04.10.2023 за ч.2 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробування строком на 2 роки. Тому інші запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням воді може вплинути на проведення повного та неупередженого судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, просила про його задоволення.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували, вважали можливим змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду та на теперішній час потерпіла допитана, тому не зможе на неї впливати.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000850 від 21.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.07.2024, з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., запобіжний захід було неодноразово продовжено.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого закінчується строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження застосованого до обвинувачених запобіжних заходів, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в клопотанні, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Прокурором доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, враховуючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому може перетнути державний кордон з іншою державою, враховуючи воєнний стан в країні та військову агресію з боку РФ, а також, що на теперішній час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить розшук обвинуваченого у разі його переховування, крім того, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема штучно затягувати проведення судового розгляду, шляхом нявки до суду, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що у обвинуваченого немає офіційних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, останній раз Заводським районним судом м. Миколаєва від 04.10.2023 за ч.2 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробування строком на 2 роки. Тому інші запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням воді може вплинути на проведення повного та неупередженого судового розгляду кримінального провадження та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В той же час, суд вважає, що прокурором не доведено ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що потерпіла на теперішній час допитана.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, офіційно не працює, має місце реєстрації, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

З урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судовий розгляд не може бути завершений, а також те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не можливе, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 діб до 14.12.2024, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 14.12.2024 включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2024.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 17.10.2024 о 09:00 год.