Номер провадження: 11-сс/813/1278/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

власника майна - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Одеської обласної прокуратури - ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000331, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000331, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 про накладання арешту на майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , а саме земельну ділянка кадастровий номер :01:022:0067, площа (га): 0,0708, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; і квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 64,7 кв.м, реєстраційний номер майна 224.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, який карається позбавленням волі на строк до десяти років. Даний злочин не є корисливим та не є злочином проти основ національної безпеки України та громадської безпеки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 305 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Тобто, у разі визнання ОСОБА_9 винуватою та засудження її на певний строк позбавлення волі, належне їй на праві власності нерухоме майно підлягає конфіскації в дохід держави за рішенням суду, а тому невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту вищевказаного нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_9 може призвести до його втрати.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на нерухоме майно, яке відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить підозрюваній ОСОБА_9 на праві приватної власності а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0067, площа (га): 0,0708, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 64,7 кв.м, реєстраційний номер майна 224.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 надав свої письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора у яких зазначив, що рішення є законним та обґрунтованим та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, власника майна та її представників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя зазначених вимог не дотримався та не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на майно свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання прокурора вбачається, що СВ УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , 27.07.2024 при невстановлених слідством обставинах у невстановлені час і місці, маючи умисел на незаконне переміщення через митний кордон України раніше придбаного за невстановлених розслідуванням обставин особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу масою брутто 12,87 гр., з приховуванням від митного контролю, помістила його в 2 поліетиленові пакети, які в свою чергу приховала у рюкзак чорного кольору з написом «НР», який був поміщений до багажного відділення автомобіля марки VOLKSWAGEN модель PASSAT д.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з метою приховування від митного контролю та ускладнення виявлення заборонених речовин (засобів) службовими собаками правоохоронних органів України.

В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність та переслідуючи мету контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, з с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області (Україна) до с. Тудора (Республіка Молдова), в той же день, об 19 год. 10 хв., маючи при собі попередньо прихований особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою брутто 12,87 гр., рухаючись на автомобілі марки VOLKSWAGEN модель PASSAT д.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , прибула до митного посту «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку «виїзд з України» та для проходження митного оформлення свідомо обрала спрощений митний режим «зелений коридор», тим самим заявивши про відсутність у неї товарів, які під час переміщення громадянами через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після цього, 27.07.2024 приблизно після 19 год. 16 хв. ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, будучи обізнаною із порядком перетину митного кордону України, маючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який підлягає обов`язковому письмовому декларуванню та обіг якого на території України заборонений, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків в вигляді порушення встановленого порядку переміщення наркотичних засобів через митний кордон України, не заявила про наявність у неї наркотичного засобу, не пред`явила його до митного огляду та умисно не повідомила будь-який правоохоронний орган про його наявність у неї.

Під час спільного митно-прикордонного контролю з залученням службової собаки «КЕП» Одеської митниці, в ході огляду особистих речей ОСОБА_9 в першому зовнішньому відділенні рюкзака чорного кольору з написом «НР» було виявлено 2 поліетиленові пакети з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору з характерним запахом канабісу вагою брутто 12,87 гр.

В подальшому, проведений експрес тест на наркотичні засоби «NARK-2» дав позитивний результат на канабіс (марихуану). За результатами чого було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та протокол про порушення митних правил.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс належить до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (таблиця ІІ, список №1).

Згідно таблиці І списку №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, канабіс незалежно від розмірів кваліфікується як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено.

Так, ОСОБА_9 , виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення умислу, направленого на контрабанду наркотичного засобу з території України на територію Республіки Молдова до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки 27.07.2024 орієнтовно після о 19 год. 16 хв. на території пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», митного посту «Білгород-Дністровський» Одеської митниці за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Автошлях Р-72, під час здійснення митно-прикордонного контролю речей ОСОБА_9 в рюкзаку чорного кольору марки «HP» було виявлено 2 поліетиленові пакети з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору з характерним запахом канабісу вагою брутто 12,87 гр., які вона намагався незаконно перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

28.07.2024, об 02 год. 27 хв. ОСОБА_9 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами ОСОБА_9 28.07.2024 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підозрюваній ОСОБА_9 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: земельна ділянка кадастровий номер :01:022:0067, площа (га): 0,0708, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 64,7 кв.м, реєстраційний номер майна 224.

Крім того, прокурором у судовому засіданні долучено копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 22.10.2024 відповідно до якої ОСОБА_9 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305,ч. 2 ст. 309 КК України.

Колегія суддів зазначає, що на час розгляду клопотання слідчим суддею та згідно зміненій ОСОБА_9 підозрі, остання підозрюється у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Отже у разі визнання ОСОБА_9 винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України та засудження її на певний строк позбавлення волі, належне їй на праві власності нерухоме майно підлягає конфіскації в дохід держави за рішенням суду, а тому невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту вищевказаного нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_9 може призвести до його втрати.

Також, матеріалами клопотання підтверджено, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його пошкодження, знищення, відчуження, доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Крім того, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин кримінального провадження, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя не дотримався вимог, передбачених ст. 172, 173 КПК України, належним чином не дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, не врахував правову підставу для їх арешту та інші обставини провадження, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі з цього приводу є обґрунтованими.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтується на вимогах закону посилання слідчого судді, про не доведення стороною обвинувачення потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

Наведене твердження слідчого судді є помилковим, оскільки не ґрунтується на матеріалах, доданих до клопотання та відомостях, викладених у ньому.

На переконання апеляційного суду, як клопотання слідчого, так і додані до нього матеріали сформовані відповідно до вимог КПК України та є достатніми для прийняття рішення про арешт майна.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання не з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно зазначене у клопотанні.

На думку колегії суддів, такі види обтяження будуть достатніми для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатимуть вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням указаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, знищення, втрати, пошкодження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовільнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 про відмову у накладені арешту на майно у кримінальному провадженні №0000331, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000331, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить підозрюваній ОСОБА_9 на праві приватної власності, а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:022:0067, площа (га): 0,0708, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 64,7 кв.м, реєстраційний номер майна 224.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4