Номер провадження: 11-сс/813/1747/24
Справа № 522/9604/24 1-кс/522/6089/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду Одеської обл. від 06.11.2024 якою в межах к/п №0000778 від 29.10.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.12.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.12.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 183 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, що виправдовує застосування виняткового запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- потерпіла пояснила підозрюваному, що їй 16 років, між ними виникла симпатія, вона добровільно пішла з ним у зелену зону, між ними були лише поцілунки. ОСОБА_7 дійсно торкався потерпілу, однак не застосовуючи насильства, статевої свободи він порушував, що свідчить про помилкову кваліфікацію його дій;

- матеріалами провадження не доведено, що підозрюваний застосовував насильство до потерпілої, що підтверджується також висновком експертизи, відтак слідчий суддя необґрунтовано не визначив альтернативний запобіжний захід;

- події інкримінованого злочину мали місце у червні, експертиза проводилася у серпні, з того часу підозрюваний не вчиняв жодних дій на переховування від органу досудового розслідування, жодним чином не впливав на потерпілу чи свідків;

- підозрюваний ОСОБА_7 постійно проживає з матір`ю та сестрою, має місце реєстрації, відтак, має міцні соціальні зв`язки.

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язку утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою.

На адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, водночас, прокурор ОСОБА_9 також направила на адресу апеляційного суду заперечення, у яких просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове засідання просила проводити за її відсутності.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 4 ст. 107, ст. 405 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, 10.06.2024 приблизно о 19 год., ОСОБА_7 прибув до пляжу «Отрада», що в м. Одеса, де помітив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра сиділа одна на піску вищезазначеного пляжу, та завів розмову з останньою.

Надалі, під час розмови ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 випити вина, на що остання погодилась. В подальшому, після спільного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_7 попросив ОСОБА_10 супроводити його до туалету, на що остання погодилась, та з вказаною метою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 пішли з пляжу в сторону зелених насаджень, що біля Траси здоров`я.

Перебуваючи у зелених насадженнях разом зі ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 , раптово виник злочинний намір на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), по відношенню щодо неповнолітньої особи.

Так, розпочавши реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), по відношенню щодо неповнолітньої особи, ОСОБА_11 , скориставшись тим, що неповнолітня ОСОБА_10 перебуває одна (без нагляду батьків), та поряд з нею відсутні сторонні особи, підійшов до потерпілої впритул, тим самим позбавивши її можливість залишити місце перебування (втекти).

Після вказаних дій, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, та протиправно, з метою задоволення статевої пристрасті, впевнившись у тому, що жодна особа не зможе завадити реалізації його злочинного наміру, достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, та фізично слабкішою, у зв`язку із чим, не зможе здійснити опір, почав вчиняти насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої (сексуальне насильство), які виразились в проникненні своїми руками (передпліччям, долонями, та пальцями рук) під футболку неповнолітньої ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_7 почав чіпати та гладити (долонями та пальцями рук) груди неповнолітньої ОСОБА_10 , чим викликав гостру стресову реакцію (негативну) у потерпілої, внаслідок чого, остання почала просити ОСОБА_7 припинити свої дії на що ОСОБА_7 пригрозив ОСОБА_10 фізичною розправою, якщо вона буде чинити опір. ОСОБА_7 продовжив свої протиправні дії не пов`язані із проникненням в тіло ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої (сексуальне насильство), які виразились в проникненні своїми руками (передпліччям, долонями, та пальцями рук) під шорти та спідню білизну неповнолітньої ОСОБА_10 , почав чіпати та гладити (долонями та пальцями рук) стегна та сідниці неповнолітньої ОСОБА_10 , після чого потерпіла почала писати смс повідомлення з прохання про допомогу своїй подрузі.

На прохання про допомогу та безпорадний стан неповнолітньої Здепської СЄ. прибули перехожі, які одразу прийшли на допомогу про що їх попросили подруги ОСОБА_10 , та припинили насильницькі дії сексуального характеру з боку ОСОБА_7 , щодо неповнолітньої ОСОБА_10 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 10.06.2024, довідкою медичного огляду потерпілої, протоколами допиту свідків, протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, висновком судово-психіатричної експертизи від 12.08.2024.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно помилкової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім того, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. В той же час, захисник не буде позбавлена можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається із висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування зазначених ризиків обумовлені тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, його обізнаністю із анкетними відомостями потерплої та свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що характеризує його особу як схильну до вчинення протиправних дій.

У контексті доводів захисника про належну процесуальну поведінку підозрюваного в ході досудового розслідування, колегія суддів зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд враховує посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 постійно проживає з матір`ю та сестрою, має місце реєстрації, відтак, має міцні соціальні зв`язки, однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, більш того, вони обставини не стали стримуючими факторами для підозрюваного для імовірно вчинення тяжкого злочину.

Колегія суддів на підставі аналізу матеріалів, якими обґрунтоване клопотання приходить до висновку про недоведеність ризику, передбаченого п.4) ч.1 ст. 177 КПК України, однак зазначена обставина не є безумовною підставою для застосування менш суворого заходу з огляду на зазначені вище обставини.

Що стосується аргументів захисника з приводу того, що матеріалами провадження не доведено, що підозрюваний застосовував насильство до потерпілої, що підтверджується також висновком експертизи, відтак слідчий суддя необґрунтовано не визначив альтернативний запобіжний захід, колегія суддів зауважує наступне.

Приписами п.1) ч.4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому, із матеріалів, які надані апеляційному суду, а саме із пояснень потерпілої вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 висловлював погрози на її адресу.

Відтак, з огляду на зазначені вище обставини, з урахуванням суспільної небезпеки інкримінованого злочину, який визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям , зокрема фізичному й психічному розвитку, честі і гідності особи апеляційний су приходить до висновку про те, що поведінка підозрюваного ОСОБА_7 потребує виняткового контролю, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Більш того, запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буд перевірена слідчим суддею через нетривалий час в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, тому законна та обґрунтована ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської обл. від 30.10.2024,якою в межах к/п №0000778 від 29.10.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.12.2024, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4