Провадження №1-кс/201/3805/2024
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року в межах кримінального провадження №0000453 від 29 серпня 2022 року (справа № 761/7127/23), -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року в межах кримінального провадження №0000453 від 29 серпня 2022 року (справа № 761/7127/23).

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ухвалою від 02 березня 2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 29 серпня 2022 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 1112 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Вказаною ухвалою накладено арешт на майно, що виявлено та вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме -1000 купюр номіналом 50 Євро. Метою накладання арешту було збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які раніше згідно постанови слідчого були ними визнані, а також запобігання подальшого їх відчуження, та знищення, оскільки вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також містить сліди вчинення противоправної діяльності та відомості, що можуть бути використанні як доказ факту та обставин, що встановлюються від час кримінального провадження. Будь-яких інших ризиків визначених ст. 170 КПК України, слідчий в своєму клопотанні не зазначав. А отже, арешт грошових коштів, а саме 1000 купюр номіналом 50 Євро, які належать ОСОБА_4 суттєво порушує її права, як власника, заважаючи останні користуватися ними на свій розсуд, будь-якого стосунку до інших речей, вилучених під час обшуку, ОСОБА_4 не має. При цьому, представник власника майна вважає, що такий захід забезпечення як арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , не виправдовує подальше втручання держави у право на мирне володіння належним їй майном. Крім того, представник власника майна звертає увагу на те, що арешт на вищевказане майно, власником якого є ОСОБА_4 , накладено ще 02 березня 2023 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та суттєво обмежує непорушне право власника на мирне володіння своїм майном, закріплене Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що в сукупності свідчить про те що, підстави для подальшого застосування такого заходу забезпечення, як арешт вищезгаданого майна відсутні.

10 вересня 2024 року від старшого слідчого в ОВС 3 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 до суду надійшли заперечення на клопотання про скасування арешту в яких останній просив суд відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_3 дане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив задовольнити.

Суд, заслухавши представника заявника, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження за № 0000453 від 29 серпня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.111-2 КК України.

23 лютого 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено такі речі: мобільний телефон «Iphone» графітового кольору з сім картою № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Iphone» золотого та білого кольорів з сім картою НОМЕР_2 та чохлом «СHRISTIAN» у якому знаходяться сім карти № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; ноутбук «HP», с/н 5CD142HN3L; 1000 купюр номіналом 50 Євро.

23 лютого 2023 року постановою слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України речі та предмети (майно), що виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29 серпня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року було накладено арешт на майно, що виявлено та вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого виявлено та вилучено наступні речі належні останньому: мобільний телефон «Iphone» графітового кольору з сім картою № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Iphone» золотого та білого кольорів з сім картою НОМЕР_2 та чохлом «СHRISTIAN» у якому знаходяться сім карти № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; ноутбук «HP», с/н 5CD142HN3L; 1000 купюр номіналом 50 Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт накладено з метою збереження речових доказів та недопущення зникнення, втрати або пошкодження зазначеного майна, яке є засобом і знаряддям вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, та яке має доказове значення по кримінальному провадженню.

В даному випадку заявником не надано суду жодних доказів того, що у подальшому застосуванні арешту заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Майно арештоване з урахуванням обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, а тому доводи клопотання про скасування арешту щодо не встановлення зазначених обставин є безпідставними.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею були досліджені зазначені обставини та не знайдено у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Всі інші обставини підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Вивчивши надані суду матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, доходжу висновку, що заявником не було надано достатніх доказів на обґрунтування необхідності скасування арешту майна, зокрема те, що відпала потреба у подальшій наявності арешту на майні, провадження по справі закрито тощо.

З огляду на викладене, враховуючи, що слідчі дії тривають, необхідність накладення арешту не відпала, а також з метою захисту законних інтересів держави, оцінивши в сукупності надані докази, приходжу до висновку про те, що заявником в зазначеному клопотанні про скасування арешту майна належним чином не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 333, 350, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року в межах кримінального провадження №0000453 від 29 серпня 2022 року (справа № 761/7127/23) відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1