ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/243/24 Справа № 699/880/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар за участю прокурорів підозрюваного захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирище, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року клопотання старшого слідчого ОСОБА_10 задоволено частково.

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду;

- у визначений час перебувати та без дозволу прокурора чи суду не відлучатися з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також право на проживання (чи перебування) на території іншої, ніж Україна, країни.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї обов`язків.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить п`ятдесят сім днів та обчислюється в межах строку досудового розслідування з дати постановлення ухвали, тобто з 18.06.2024 року до 23 год. 59 хв. 13.08.2024 року.

Ухвала мотивована тим, що враховуючи обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, протягом тривалого часу проживає за адресою АДРЕСА_1 , має трьох неповнолітніх дітей, яких має утримувати, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби спроможний запобігти вчиненню впливу на свідків у кримінальному провадженні та в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. При цьому слідчим суддею зазначено, що застосування домашнього арешту цілодобово позбавить підозрюваного можливості працювати, а отже і забезпечувати базові потреби своєї сім`ї, у тому числі потреби у їжі.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.06.2024 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити нову ухвалу, в якій задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України запобіжного західу у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що вказане рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований. Однак, поза увагою слідчого судді залишилося те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, відноситься до категорій особливо тяжких, вчинених проти життя та здоров`я особи.

Крім того, вважає, що судом не надано обґрунтованої оцінки ризикам на які послався слідчий і прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Так, поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки вчинив правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, за місцем проживання характеризується посередньо, про що вказують допитані свідки у провадженні, які останнього характеризують як агресивну особу, яка зловживає алкогольними напоями.

Судом належно не надано оцінку тому факту, що ОСОБА_7 вчинивши злочин, вводить слідство в оману надаючи постійно різні показання.

Також суд взагалі не надав оцінки такому ризику, який вказано у клопотанні, а саме, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , підозрюваний погрожував і йому розправою.

Окрім того, суд належно не врахував, що підозрюваний будучи навіть під домашнім арештом може впливати на свідків, показання яких є вкрай важливими для досудового слідства, оскільки є його сусідами.

Враховуючий вищенаведене, прокурор вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є неможливим, про що детально викладено у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000194 зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 21.05.2024 року в нічний час доби, між 03.00 та 05.00 годинами, більш точного часу встановити у ході досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця мешкання знайомого йому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до приватного домоволодіння АДРЕСА_1 .

У процесі спілкування ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення умисного вбивства, на ґрунті особистих неприязних стосунків, вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме умисно здійснив один постріл в голову ОСОБА_13 із заздалегідь принесеного із собою, невстановленого під час проведення досудового розслідування обрізу рушниці, в результаті чого заподіяв останньому відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 50 від 23.05.2024 тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, ушкодження речовини головного мозку і оболонок, перелому кісток черепу, вогнепального ушкодження голови.

Після чого ОСОБА_7 разом із знаряддями злочину, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

14.06.2024 року о 10.00 год ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваної можуть служити виключними підставами для її ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засідання встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 є багатодітним батьком, має чотирьох дітей, троє з яких на даний час не досягли віку повноліття. Також наявні у справі характеристики з місця проживання та роботи.

Як вбачається з листа № 1205 від 08.07.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 липня 2024 року був призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 (242ЦПП).

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим та законним.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи санкцію покарання, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливти на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку суду, з огляду на домашній арешт, не заслуговують на увагу.

При цьому, посилання прокурора в апеляції, щодо тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , саме по собі не може слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст. 194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про те, що прокурор не довів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрав більш м`який запобіжний захід.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження апелянта про те, що при розгляді клопотання слідчим суддею не було враховано тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не надано обґрунтованої оцінки ризикам щодо можливість переховування від органів досудового розслідування, можливості впливу на свідків у справі, оскільки із тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що вказані обставини при обранні запобіжного заходу слідчим суддею були досліджені та враховані.

Слідчим суддею також були враховані дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проживає з дружиною, виховує чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми, по місцю проживання характеризується позитивно. Також враховано, що застосування домашнього арешту цілодобово позбавить підозрюваного можливості працювати, а отже і забезпечувати базові потреби своєї сім`ї.

Також судом враховано ступінь порушених загальносуспільних прав та інтересів, докази надані стороною обвинувачення, у зв`язку з чим для забезпечення належного проведення досудового розслідування, в тому числі явки підозрюваного для надання показань, тощо судом правильно обрано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційні доводи прокурора не спростовують висновку слідчого судді про достатність для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Посилання прокурора на те, що слідчий суддя не обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не ґрунтуються на матеріалах провадження та змісті ухвали. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови у триманні підозрюваного під вартою і обрання ОСОБА_7 домашнього арешту.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки даний запобіжний захід може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності, та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора є необґрунтованими та недоведеними, і на підставі цього задоволенню не підлягають. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: