ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3460/24 Справа № 243/540/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

21.11.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2024 року, якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Слов`янськ Донецької області, до затримання мешкав в АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Дніпровська УВП № 4»

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 23.09.2024р. по 21.11.2024р. включно без визначення розміру застави

за участю обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2024р. обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 23.09.2024р. по 21.11.2024р. включно без визначення розміру застави

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що продовження щодо нього строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безпідставним, та відсутні докази жорстокого та невиправданого втручання в його права та свободи;

- зазначає, що висновки суду першої інстанції та прокурора, що він не має постійного прибутку, є невірними, оскільки він є інвалідом ІІІ-ї групи, отримує пенсійне забезпечення внаслідок отриманої виробничої травми;

- вказує, що після вчиненого перебував у шоковому стані, жодних конфліктів чи суперечок між ним та потерпілим не було, умислу на вбивство потерпілого він особисто не мав, та висновки прокурора з цього приводу є помилковими;

- вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, з його боку відсутні, він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є інвалідом ІІІ-ї групи, в судовому засіданні 10.10.2023р. потерпілий повідомив, що перебуває з ним у дружніх відносинах, та тривалий час знайомі між собою, агресивних, чи протиправних дій щодо потерпілого чи інших осіб потерпілий не бачив, члени його родини потребують сторонньої допомоги, а саме матір, яка є пенсіонером, хворіє на діабет, не може пересуватися без сторонньої допомоги, його цивільна дружина, яка є інвалідом ІІІ-ї групи, та піклується донькою, яка також є інвалідом з 2014р., що є істотним стримуючим фактором для запобігання його переховування від суду, він має перенесений інсульт, внаслідок чого має проблеми з пересуванням та мовою;

- прохає оскаржувану ухвалу суду змінити, обрати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволенню за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України при наступних обставинах.

Так, обвинувачений 17.12.2022р. приблизно о 13:30год., перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків трапився конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник протиправний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 .

Обвинувачений, знаходячись у вказаному місці, у зазначений час, реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв у руку ніж та наніс ним потерпілому ОСОБА_9 удар в область грудної клітини зліва, спричинивши колото-різану рану лівої половини грудної клітини, проникаючу з пошкодженням міокарда лівого шлуночку, геморагічний шок третього ступеня.

Однак, довести свій злочинний умисел до кінця обвинувачений не зміг, оскільки у конфлікт втрутився свідок ОСОБА_10 , який вихопив з рук обвинуваченого ніж та із застосуванням фізичної сили повалив його на підлогу.

Після чого свідок ОСОБА_10 викликав швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала потерпілого до КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» Донецької області, де йому надано своєчасну медичну допомогу.

Тим самим обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство), обвинувальний акт спрямований до суду для розгляду по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення щодо необхідності продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою вказав, що судом першої інстанції розглядається обвинувальний за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. З урахуванням наведеного, на переконання суду першої інстанції, є обґрунтована можливість вважати, що за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Суд першої інстанції керуючись вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України після дослідження та оцінки доказів у кримінальному провадженні, та дослідження відомостей про особу обвинуваченого, категорії вчиненого кримінального правопорушення, а саме злочин проти життя та здоров`я особи, прийняв до уваги доводи сторони обвинувачення, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та від виконання процесуальних обов`язків, оскільки доказів існування міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого не надано, крім того суд першої інстанції вважав, що наявність у обвинуваченого матері пенсійного віку не спростовує і не зменшує ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважав, що ризик ухилення обвинуваченого від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Також суд першої інстанції вважав, що ризик впливу обвинуваченого на свідків є підтвердженим та продовжує існувати, та потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, як продовження строку тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я іншої особи, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років, що в свою чергу не дає можливості застосування покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України у разі визнання особу винуватою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, та за якими до суду направлено обвинувальний акт, який розглядається, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх існування, та погоджується із висновками суду першої інстанції, який вважав вказані ризики підтвердженими.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та його подальше продовження щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що висновки суду першої інстанції та прокурора, що він не має постійного прибутку є невірними, оскільки він є інвалідом ІІІ-ї групи, отримує пенсійне забезпечення внаслідок отриманої виробничої травми, є неспроможними, оскільки вказана обставина не має істотного впливу на ризик переховування обвинуваченого від суду з урахуванням ймовірної тяжкості покарання, вимог ст. 75 КК України, які не зможуть бути застосовані при призначені ймовірного покарання, та такий ризик є найбільш істотним, у сукупності із усіма ризиками, які можуть бути вчиненні обвинуваченим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що після вчиненого він перебував у шоковому стані, жодних конфліктів чи суперечок між ним та потерпілим не було, умислу на вбивство потерпілого він особисто не мав, та висновки прокурора з цього приводу є помилковими, також не мають під собою підґрунтя, оскільки як вбачається із змісту обвинувального акту, який розглядається судом, причиною припинення протиправних дій обвинуваченого стало втручання у конфлікт сторонньої особи з метою запобігання подальших протиправних дій, а не особисте волевиявлення обвинуваченого, при цьому також особисто свідок викликав швидку медичну допомогу для потерпілого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з його боку відсутні, він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є інвалідом ІІІ-ї групи, в судовому засіданні 10.10.2023р. потерпілий повідомив, що перебуває з ним у дружніх відносинах, та тривалий час знайомі між собою, агресивних, чи протиправних дій щодо потерпілого чи інших осіб потерпілий не бачив, члени його родини потребують сторонньої допомоги, а саме матір, яка є пенсіонером, хворіє на діабет, не може пересуватися без сторонньої допомоги, його цивільна дружина, яка є інвалідом ІІІ-ї групи, та піклується донькою, яка також є інвалідом з 2014р., що є істотним стримуючим фактором для запобігання його переховування від суду, він має перенесений інсульт, внаслідок чого має проблеми з пересуванням та мовою, є також неспроможними, оскільки винуватість чи невинуватість особи встановлюється судом першої інстанції при розгляді обвинувального по суті, вирішення питання про невинуватість обвинуваченого не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції у справі даної категорії.

Перебування потерпілого у дружніх стосунках із обвинуваченим після події злочину, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки предметом посягання з боку обвинуваченого крім життя і здоров`я потерпілого, стали також загальні принципи співіснування у суспільстві, а також конституційні норми невід`ємного права особи на життя.

Доводи апеляційної скарги, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України з його боку відсутні, він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є інвалідом ІІІ-ї групи, доглядає за матір`ю, яка є пенсіонером, та не може пересуватися без сторонньої допомоги, має постійне місце мешкання, де мешкає із своєю цивільною дружиною, яка є інвалідом ІІІ-ї групи, та піклується донькою, яка також є інвалідом з 2014р., що є істотним стримуючим фактором для запобігання його переховування від суду, а також він через захисника передавав документи про перенесений інсульт, внаслідок чого має проблеми з пересуванням та мовою, суд апеляційної інстанції вважає також неспроможними, оскільки наведені вище обставини не стали перешкодою для вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений, та істотно не зменшують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існують з боку обвинуваченого, запобігання яких переважає над особистою свободою громадянина у випадках, коли протиправні дії істотно зачіпають суспільний інтерес.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого про скасування оскаржуваної постанови задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2024 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 23.09.2024р. по 21.11.2024р. включно без визначення розміру застави - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2024 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 23.09.2024р. по 21.11.2024р. включно без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді