У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6402/24

Провадження № 1-кс/210/1696/24

01 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0001338 від 30.10.2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0001338 від 30.10.2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що слідчими СВ ВП № 2 Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровській області (групою слідчих) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001338 від 30.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури.

В рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривого Рогу, громадянину України, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як спосіб отримання незаконного прибутку, в порушення вимог Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, приблизно в середині 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлений), вступив в попередню змову з невстановленою слідством особою.

Так, приблизно в середині жовтня 2024 року (точний час органом досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, перебуваючи у слідством невстановленому місці, у невстановленої слідством особи незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини метамфетамін, яку незаконно перевіз за місцем свого проживання в квартиру АДРЕСА_2 , де частину придбаної психотропної речовини метамфетаміну став незаконно зберігати з метою збуту.

30.10.2024 в період часу з 06 годин 06 хвилин по 07 годин 36 хвилини під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено 8 (вісім) полімерних трубочок з речовиною білого кольору, з яких маса речовини в одній полімерній трубочці становить 0,1121 г., яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,0292 г.. яку ОСОБА_5 незаконно придбав, перевіз та зберігав з метою збуту, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою.

Діяння ОСОБА_5 кваліфіковано, за ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується:

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відео контроль особи;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою;

- протоколом обшуку житла за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , у ході проведення якого виявлено 8 полімерних трубочок з кристалічною речовиною, мобільний телефон з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , та інші речі і предмети;

- висновком експерта № СЕ-19/104-24/44166-НЗПРАП від 30.10.2024, згідно якої надана експертизу одна трубочка з кристалічною речовиною масою 0,01121 г., яка містить 0,0292 г.;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку сторони обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

На думку сторони обвинувачення, підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

п.1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна) та фінансову спроможність ОСОБА_5 безперешкодно змінити місце постійного мешкання, залишити межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 вказав на те, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування його від суду.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не проживає за місцем реєстрації, постійно змінює місця мешкання та транспортні засоби, систематично покидає межі міста Кривого Рогу та Дніпропетровської області, що вказує на високий ступінь ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

п.3) незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, на свідків у кримінальному провадженні свідків, які надали викривальні показання відносно ОСОБА_5 .. Достовірно знаючи анкетні дані, а також місце мешкання свідків, ОСОБА_5 зможе прямо або опосередковано із використанням інших осіб здійснювати моральний або фізичний вплив на свідків з метою зміни останніми показань та недопущення викриття ОСОБА_5 у вчиненні злочинів.

Окрім того, ОСОБА_5 зможе здійснювати незаконний вплив на інших підозрюваних, які є членами злочинної організації, з метою узгодження з останнім показань та введення в оману сторону обвинувачення та суд щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи той факт, що в ході проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема НСРД, огляду мобільних телефонів, встановлено, що ОСОБА_5 систематично протягом тривалого часу здійснював злочинну діяльність пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі злочинної організації.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Отже, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного, необхідно застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Законом України № 2102-IX затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Вказані обставини значно ускладнюють здійснення контролю за виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків поза установою пенітенціарної служби України у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, скоєного за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

На думку сторони обвинувачення підозрюваному ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240 гривень, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому, просить задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001338 від 30.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури.

30 жовтня 2024 року об 11:55 12:00 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_5 особисто під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкриміновані ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, те, що останній раніше не судимий, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваної особи, стан її здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, тощо.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 злочину, а також у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваною, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною особою.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисниками не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, який кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України, дані стосовно особи, та те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, та враховує його соціальні зв`язки за місцем проживання, тяжкість інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_5 станом на момент розгляду клопотання не спростована.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваної, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваного існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зважає не лише на обсяг повідомленої підозри, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та вважає за доцільне визначити останній заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240 грн., оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. 178, 182, 183 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Крім того, виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з 30.10.2024 року по 28.12. 2024 року включно, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184- 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0001338 від 30.10.2024 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 30 жовтня 2024 року по 28 грудня 2024 року включно.

Розмір застави визначити у межах 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень, 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 05.11.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1