Провадження №11-кп/801/346/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представників потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_13 , апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000383 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 191 КК України,

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000383 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року, якою прийнято рішення про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 ч.1 ст.191 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 21 квітня 2022 року, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акту не можуть бути розцінені як істотні порушення вимог КПК України та не перешкоджають призначенню судового розгляду. Судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 314 КПК України та без законних підстав повернуто обвинувальний акт прокурору, чим порушено вимоги кримінально процесуального закону.

Звертає увагу, що прокурором було дотримано вимог ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті, у кримінальному провадженні № 0000383 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 191 КК України викладені відомості, що передбачені в зазначеній нормі, в тому числі і формулювання обвинувачення.

Представник потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000383 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 КК України та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вказує на те, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року містить в собі висновки, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали.

Обвинувачений ОСОБА_7 у запереченнях на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_14 , подану її представником ОСОБА_10 , відхилити. Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_13 , відхилити. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Аргументує це тим, що суд першої інстанції не допустив жодних порушень, перелічених у ст. 412 КПК України, тому заперечує щодо вимог апеляційної скарги прокурора у кримінальному проваджені прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_13 , в тому числі щодо доводів про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано вирішив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки тільки так можуть бути виправлені помилки досудового розслідування та допущені порушення вимог кримінального процесуального закону при складені обвинувального акту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку представників потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які також підтримали апеляцію з наведених у ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг представника потерпілої та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року обвинувальний акт було повернуто прокурору з підстав:

1) оголошення письмового повідомлення про підозру на вулиці, в парку, а також не роз`яснення прав, що порушує процесуальний порядок та права особи, у тому числі, і на захист;

2) в обвинувальному акті потерпілим зазначено юридичну особу - «Службу автомобільних доріг у Вінницькій області». Незважаючи на те, що назва юридичної особи змінилася на «Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області»;

3) в обвинувальному акті потерпілою зазначено ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою похилого віку. Однак, стороною обвинувачення не вжито заходів відповідно до ст. 291 КПК України та належним чином не встановлено відомості про потерпілу у кримінальному провадженні, що, як наслідок, не знайшло відображення при зазначені обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України. При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення, а також оцінку кваліфікації дій обвинуваченого.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі №5-328кс16 під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення інкримінується обвинуваченому, що і має місце в цій ситуації (наведення короткого викладу тексту диспозицій кримінально-правової норми, порушення яких інкримінується особі, фабули обвинувачення через фактичну модель злочину, та указівку на юридичне формулювання, тобто правову модель злочину, в ключі фактичних обставин установлених стороною обвинувачення у ході розслідування провадження через призму даних відображених в підозрі.

Прокурором дотримано вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та в обвинувальному акті, у кримінальному провадженні № 0000383 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинений кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 191 КК України викладені відомості, що передбачені в зазначеній нормі, в тому числі і формулювання обвинувачення.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 273/1053/17 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в тому числі вказав, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Однією з підстав повернення обвинувального акту прокурору було те, що на думку обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування було порушено вимоги глави 37 КПК України.

Вказане твердження є хибним, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 письмове повідомлення про підозру здійснюється адвокату депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру» керівник обласної прокуратури: представляє обласну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру» у разі відсутності керівника обласної прокуратури його повноваження здійснює перший Заступник керівника обласної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника обласної прокуратури.

Відповідно до постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2023 року принцип безперервності діяльності органів державної влади означає, що повноваження керівника обласної прокуратури повинні здійснюватися незалежно від кадрових змін, якщо тільки будь-якими змінами не передбачено ліквідацію цієї посади.

Відсутність у КПК прямої вказівки на можливість здійснення повноважень керівника обласної прокуратури його виконувачем обов`язків не свідчить про таку заборону.

У вказаному кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру було підписано 01 червня 2023 року виконувачем обов`язків керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_15 та в подальшому відповідно до п. п. 4. 11 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 481 КПК України доручено здійснити повідомлення про підозру ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 278 КПК України, прокурору, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному проваджені - прокурору Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_16 .. Крім того, ОСОБА_7 було роз`яснено право на захист про що свідчить відповідний протокол від 01 червня 2023 року.

Також, на думку обвинуваченого ОСОБА_7 обвинувальний акт підлягає повернення так як у ньому зазначені невірні анкетні дані юридичної особи, а саме - «Служба автомобільних доріг у Вінницькій області», оскільки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що з 05.04.2023 р. юридичної особи з такою назвою (найменуванням) не існує.

Наявна невідповідність не може визнаватись істотним порушенням, яке не дозволяє призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, оскільки до матеріалів кримінального провадження до відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції 20.12.2022 надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від начальника Служби автомобільних доріг.

Крім того, в ухвалі суду зазначено, що у обвинувальному акті відсутні відомості про обставини, які обтяжують покарання, зокрема, зазначаючи анкетні дані потерпілої, прокурором зазначено, що потерпіла ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, є особою похилого однак, незважаючи на викладене формулювання обвинувачення, згідно п.6 ч.1 ст. 67 КК України, в обвинувальному акті прокурором не зазначено про обставини які, обтяжують покарання, а саме: кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, що суперечить приписам п. 6 ч.2 ст.291 КПК.

Так, відсутність в обвинувальному акті певних обтяжуючих обставин, не є підставою для повернення такого обвинувального акту прокурору, так як формулювання обвинувачення, а також зазначення в такому обвинувачений обставин є дискреційними повноваженнями прокурора. Суд не може зобов`язувати останнього формулювати обвинувачення певним чином.

Наявність чи відсутність обтяжуючих обставин, доказів вини обвинуваченого є предметом дослідження та встановлення судом безпосередньо за наслідками судового розгляду кримінального провадження

Кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №273/1053/17).

В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Ухвала суду першої інстанції, як така, що постановлена з порушенням закону підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год., то колегія суддів вважає вказане клопотання цілком обгрунтованим.

Згідно ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд, враховуючи наведене та з огляду на дискреційні повноваження, вважає, що дані матеріалів провадження не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого на певний період доби.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання. Так, судом установлено, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в апеляційному суді тривалий час, при цьому через поведінку обвинуваченого, що виражається в неявках у судові засідання, суд був позбавлений можливості розпочати судовий розгляд.

Таким чином, при вирішенні клопотання суд враховує, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а саме ризику, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, який слід визначити тривалістю 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України, суд при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки: з`являтись за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; ??здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_13 та представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_10 , - задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року якою прийнято рішення про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 ч.1 ст.191 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 21 квітня 2022 року, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначити в Вінницькому міському суді Вінницької області новий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 ч.1 ст.191 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 21 квітня 2022 року.

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 днів, тобто до 01.11.2024 року.

Покласти на ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КІК України виконувати наступні обов?язки:

??- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

??- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

??- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи;

??- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний відділ поліції за місцем перебування обвинуваченого під домашнім арештом.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4