ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/2669/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1753/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ст.81 КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року.

Суд першої інстанції вказав, що дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр № 140» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений продовжує ставати на шлях виправлення, за що йому вже було замінено покарання на більш м`яке, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу, та винести нову ухвалу, якою задовольнити подання про застосування умовно - дострокового звільнення в порядку ст. 81 КК України стосовно засудженого ОСОБА_8 .

Вислухавши доповідь судді, думки засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ст. 81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом вказаної норми є правом, а не обов`язком суду. І це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п. 17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року ОСОБА_8 засуджений за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.12.2014 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України був скасований і призначений в цій частині новий розгляд, в іншій частині вирок залишений без змін.

Також вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області зазначений вирок суду був залишений без змін. Вирок набрав законної сили 24.12.2015 року.

З 18.01.2016 ОСОБА_8 прибув для відбування покарання до ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), вимоги режиму тримання не порушував, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 11.04.2016 року по 11.04.2016 рік відбував покарання в Харківській УВП №27, де до праці не залучався, стягнень і заохочень не мав.

З 11.04.2016 року відбував покарання до ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), де до нього було застосовано 17 заохочень та два стягнення, до праці не залучався, виконував роботи по благоустрою установи.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.05.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.05.2013 року по 04.12.2014 року та з 29.12.2014 року по 24.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 року засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі 3 роки 10 місяців 25 днів замінено більш м`яким у виді обмеження волі, засудженого направлено до виправного центру для відбуття подальшого строку покарання, зараховано в строк покарання час перебування під вартою під час слідування до виправного центру з розрахунку один день позбавлення волі на два дні обмеження волі.

Засуджений прибув до ДУ «Хролівський виправний центр №140 » 06.01.2022 року з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), де характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав.

З 24.03.2022 відбував покарання у ДУ «Машівська виправна колонія (№9), де заохочувався три рази за сумлінну поведінку і ставлення до праці, виконував роботи по благоустрою установи, до праці не залучався через відсутність робочих місць.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року було відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Машівська виправна колонія (№9) та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвала Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року суду була залишена без змін.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 08.08.2023 було задоволено заяву захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.10.2023 року ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 08.08.2023 стосовно ОСОБА_8 скасовано і відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_10 про заміну засудженому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням.

З 26.10.2023 року засуджений відбуває покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».

Зі змісту характеристики на засудженого, складеної 06.03.2024 начальником відділення соціально-психологічної служби старшиною внутрішньої служби ОСОБА_11 , за погодженням з начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби С. Верьовкіним ОСОБА_8 характеризується позитивно, працевлаштований до на контрагентському об`єкті «Персей», до праці ставиться позитивно, старанно, до виконання робіт з благоустрою установи відноситься позитивно, проявляє ініціативу. До працівників органів та установ виконання покарань ставиться позитивно. Приймає участь в проведенні програм/заходів серед засуджених, не допускає порушень. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, матір`ю, сином та бабусею. Враховуючи викладене адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, виданої 29.01.2024 року засуджений ОСОБА_8 був працевлаштований у листопаді і у грудні 2023 року на контрагентському об`єкті ТОВ «ПЕРСЕЙ І К», де у листопаді 2023 року відпрацював 13 робочих днів, у грудні 2023 року -7 робочих днів, у січні 2024 року не працевлаштований у зв`язку із відсутністю робочих місць. На час розгляду клопотання засуджений не працевлаштований.

Відповідно довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку виконавчі листи на засудженого ОСОБА_8 до установи не надходили, за час відбування покарання кошти з засудженого на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Суд враховує ту обставину, що за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.09.2014 року з ОСОБА_8 було стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн., на користь КЗоЗ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_13 в розмірі 4518,40 грн., та судові витрати на користь держави за проведення експертиз на загальну суму 6118,90 грн.

Разом з тим, якщо судові витрати на користь держави за проведення експертиз і лікування потерпілої ОСОБА_13 засуджений сплатив, то починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо сплати потерпілій у добровільному порядку грошових коштів за вироком суду

Засудженому за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 року вже було замінено покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року було відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Машівська виправна колонія (№9) та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , яка ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.04.2023 року була залишена без змін.

Тобто ті обставини, які зазначаються засудженим і його захисником як підстава для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , вже досліджувалися судом і їм була надана належна області від оцінка.

З цього часу засуджений, перебуваючи в ДУ «Хролівський виправний центр (№140) з 26.10.2023 року до часу розгляду клопотання в суді першої інстанції (протягом 7 місяців) отримав одну подяку і був працевлаштований протягом 2 місяців у листопаді і грудні 2023 року (13 і 7 робочих днів відповідно), кошти за завдану потерпілій шкоду не сплачені, тобто фактично обставини, які бралися до уваги при вирішенні ухваленні рішення Машівським районним судом Полтавської 18.02.2023 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_14 , практично не змінилися.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені захисником обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція захисника не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст. 407, 409, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.06.2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді