Справа № 461/5764/24
Провадження № 1-кп/461/562/24
УХВАЛА

іменем України

06.08.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи стосовно якої вирішується питання застосування заходів медичного характеру ОСОБА_5

законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичнгого характуру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001507 від 01.05.2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, яка зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

В Галицький районний суд м. Львова надійшли матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, що виражаються у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, до ОСОБА_5 у кримінальному проваджені № 0001507 від 01.05.2024 року за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 14 год. 05 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «РТАSНКА JEWERLY» ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не усвідомлюючи значення свої дій та не маючи змоги керування ними, у час запровадження воєнного стану на території України, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з вітрини вказаного магазину прикраси ручної роботи, а саме: каблучку «Синевир» азурит артикул КК000318 розміром 16,5 грам, вартістю 1750 грн та перстень «Русалій» малахіт артикул КК 0002 3 розміром 16 грам, вартістю 1450 грн., після чого покинула місце події, а з викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3200 грн.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта встановлено, що ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованих дій та на час проведення експертизи, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що, на її думку, є законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 .

Законний представник ОСОБА_6 та захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , у судовому засіданні, кожен окремо, клопотання підтримали.

ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника, законного представника та прокурора, вказавши, що у клопотанні вірно відображені обставини події, а також дані про стан її здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечила щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 .

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру, належать до обставин, які підлягають доказуванню у всіх кримінальних провадженнях, з урахуванням специфіки цієї категорії кримінальних проваджень, яка визначається зокрема у п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 505 КПК. Предмет доказування під час досудового розслідування щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, що випливають зі змісту ст. 91 КПК, яка визначає коло обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши судовий розгляд, заслухавши покази свідка і потерпілої, пояснення особи відносно якої скеровано клопотання та інших учасників процесу, перевіривши доводи сторін кримінального провадження та докази у справі, з точки зору їх допустимості та належності, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підлягає задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Наявність у діях ОСОБА_5 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно доводиться наступними нижченаведеними доказами.

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні повідомила, що вона є ФОП, та здіснює свою підприємницьку діяльність з торгівлі власними ювеірнмии виробами та суваенірами в орендованому нею приміщенні магазину «РТАSНКА JEWERLY», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 30.04.2024 р., приблизно о 14 год. 00 хв., до неї зателефонувала продавець вказаного магазину ОСОБА_8 , та повідомила про те, що з приміщення магазину «РТАSНКА JEWERLY» ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , невідомою особою було викрадено з віртири два вироби, а саме: каблучку «Синевир», вартістю 1750 грн та перстень « ОСОБА_9 » малахіт, вартістю 1450 грн. При цьому продавець ОСОБА_8 попросила її перевірити систему відеонагляду, яка встановлена у магазині, та до якої мала доступ потерпіла, а саме відеозапис з камери відеоспостереження, встанровлений у магазині, на предмет дотичності до викрадення вказаних ювелірних виробів останньої відвідувачки магазину, як потім виявилося ОСОБА_5 . Вона передивилася відезапис з камери відеоспостереження, та побачила, що вказана відвідувачка з вітрини магазину «РТАSНКА JEWERLY» взяла два вироби та заховала їх у свою кишеню, після чого, швидко вийшла з магазину. Після цього продавець ОСОБА_8 , зауваживши відсутність каблучки на вітрині, вийшла з магазину та почала наздоганяти ОСОБА_5 щоб з`ясувати де поділася каблучка з вітрини. Заяву про крадіжку написала продавець ОСОБА_8

- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем у ФОП ОСОБА_7 у мгазині «РТАSНКА JEWERLY», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . магазину «РТАSНКА JEWERLY», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 30.04.2024 р., приблизно о 14 год. 05 хв., в магазин зайшла відвідувачка, як згодом з`ясувалося ОСОБА_5 яка почала цікавитися ювелірними виробами, які є в прродажу, зокрема просила показати їй вироби з гранату. Коли продавець ОСОБА_8 відійшла до іншої вітрини щоб взяти виріб з гранату та показати відвідувачці ОСОБА_5 , остання непомітно взяла з вітрини дві каблучки каблучку «Синевир» азурит, вартістю 1750 грн та перстень « ОСОБА_9 » малахіт, вартістю 1450 грн., після чого покинула магазин. Продавець після її виходу оглянула вітрину магазину та зауважила пропажу вказаних виробів з вітрини. Зразу зателефонувала власниці ОСОБА_7 з метою перевірки її припущень про те, що каблучки взяла остання відвідувачки, шляхом перегляду запису з камери відеоспостереження. Також вона закрила магазин, та почала наздоганяти ОСОБА_5 , яка вже відішла від магазину. Вона наздогнала її вже на АДРЕСА_3 , та запропонувала повернутися до магазину та повідомила, що з магазину пропали каблуки та слід перевирити причетність відвідувачки до вказаних подій. ОСОБА_5 заперечила свою причетність до викрадення кабулок, однак від повернення до магазину не відмовилася, та пішла туди разом із ОСОБА_11 . При цьому, під час повернення до магазину, ОСОБА_5 спочатку один раз намагалася викинути в смітник якісь речі та квитанції, однак зауважила, що це помівтила продавець, залишила ці предмети у кулаці. Однак, згодом коли продавець ОСОБА_8 пішла трохи скорше, то ОСОБА_5 , трохи відстаючи від неї, викинула на дорогу каблучку «Синерів», яка впала на бруківку з характериним звуком, який почула свідок, та обернулася, побачила викинуту каблучку, підняла її, та на ній ще залишилася бірка та артикул магазину. Коли вони зайшли до магазину, то ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_7 , переконалася від неї, що каблуки взяла саме ОСОБА_5 , та попросила її скинути їй фрагмент відеозапису, яким це було зафіксована. Коли ОСОБА_7 надіслала свідку на телефон цей відеозапис, ОСОБА_8 показала ОСОБА_5 це відеозапис, та запропонувала тій повернути викрадене. Оскільки та відмовилася та заперчувала свою причетність до крадіжки, то прийшлося викликати поліції. Згодом, коли приїхала поліція, під час огляду особистих речей з сумки ОСОБА_5 було вилучено каблучку «Русалій» малахіт, яка пропала з магазину, та з якої вже було зірвано бірку. ОСОБА_5 запевняла, що вказану каблучку їй подарували, однак ця каблучка є ручною роботою, та виготовляється і продається лише в їх магазині, та останнім часом ніхто такої каблуки не придбав. Вказані дві каблучки згодом були вилучені слдічо-оперативною групою як речові докази.

- даними протоколом огляду місця події від 30.04.2024 р.,

- даними протоколом огляду предмета (СД-диску) від 02.05.2024 р.,

- даними постанови про визнання речовим доказом СД-диску від 07.05.2024 р,

- даними протоколу огляду предмету (каблучок) від 07.05.2024 р,

- даними постанови про визнання речовим доказом (каблучок) від 07.05.2024 р,

- даними висновку товарознавчої експертизи від 23.05.2024 р.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 675 від 29.05.2024 р., згідно якого ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованих дій та на час проведення експертизи, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Зазначений висновок з точки зору його наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, згідно зі статтями 84, 94, 101 КПК України, є доказом у справі.

Всі вищезаначені докази вказують на те, що інкриміноване ОСОБА_5 суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене саме нею, в той час, як вона страждала тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії та за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, висновки судово-психіатричної експертизи суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в стані неосудності, а тому потребує застосування заходів медичного характеру.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні тамного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого під час воєнного стану, мають ознаки суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

При цьому, суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судима, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. (ч.2 ст.94 КПК України).

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку..

Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Речові докази, а саме: каблучку «Синевир» азурит артикул КК000318 та перстень «Русалій» малахіт, слід повернути потерпілій ОСОБА_7 ..

Речові докази по справі - цифровий носіїйінформації компакт диски «CD-R» слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.92-95 КК України, ст.ст. 512, 513, 516 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, яка зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази, а саме: каблучку «Синевир» азурит артикул КК000318 та перстень «Русалій» малахіт, - повернути потерпілій ОСОБА_7 ..

Речові докази по справі - цифровий носіїйінформації компакт диски «CD-R», - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1