Справа № 450/229/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/746/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 29 жовтня 2023 року внесене до ЄРДР за №0000676, про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 189 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів з 15 липня 2024 року до 12 вересень 2024 року включно.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, є особою молодого віку, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, спортивні звання та розряди.

Вважає, що з врахуванням особи обвинуваченого, незадовільного стану здоров`я, належного виконання покладених під час дії запобіжного заходу домашнього арешту процесуальних обов`язків, активної спортивної участі останнього, обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає обставинам кримінального правопорушення.

Акцентує, що обвинувачений ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Необґрунтованим, на переконання сторони захисту є покликання про наявність ризику впливу на потерпілих, свідків, оскільки стороною обвинувачення не наведено жодних відомостей про намагання обвинуваченого ОСОБА_6 чинити тиск на останніх.

Окрім цього, звертає увагу на те, що на даний час органом досудового розслідування зібрані та задокументовані всі докази, що спростовує наявність ризику знищення, приховування або підроблення будь-яких документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Надуманим, на переконання апелянта є ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 іншого кримінального правопорушення, так як самі по собі обставини вчинення кримінального правопорушення не можуть слугувати підтвердженням існування зазначеного ризику.

Наголошує, що доводи прокурора про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження застосування ОСОБА_10 запобіжного заходу фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину.

Просить скасувати Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт із забороною залишати місце проживання із 22:00 год. по 06:00 год. таз покласти відповідні обов`язків, або застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням тяжкості інкримінованого за ч.4 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий, як вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з чим погоджується і колегія суддів.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю, а особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

А відтак, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Покликання захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання і його позитивні характеризуючи дані, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність вищезазначених ризиків та приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4