Справа № 487/1717/24
Провадження № 1-кс/489/570/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

25 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві,

за участю скаржника ОСОБА_3 (дистанційно), представника скаржника, адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва за підсудністю з Миколаївського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві у кримінальному провадженні №0001893.

Зі скарги та доповнень до неї вбачається, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві знаходиться кримінальне провадження №0001893 за ч. 2 ст. 364 КК України, зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_3 за фактом зловживання владою або службовим становищем працівниками правоохоронних органів Миколаївської області. Під час досудового розслідування скаржник звертався із заявами до органу досудового розслідування про вручення йому пам`ятки про процесуальні права потерпілого, витягу з ЄРДР про реєстрацію вказаного провадження. Однак слідчий не розглянув його заяви, тому скаржник просив зобов`язати слідчого усунути вказану бездіяльність органу досудового розслідування.

Крім того, вказав, що на даний час перебуває під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та відносно нього Одеським апеляційним судом здійснюється розгляд апеляційної скарги у кримінальному провадження за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 121 КК України, свою винуватість в якому він вважає недоведеною, у зв`язку з чим просить вирішити питання про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду міста Миколаєва у вказаному провадженні, яким його було незаконно засуджено.

Розгляд скарги призначався до розгляду неодноразово.

У судовому засіданні 01.07.2024 скаржник заявив відвід прокурору, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою від 01.07.2024, а також відвід слідчому судді, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 04.09.2024.

У зв`язку з цим, скарга була повернута слідчому судді для продовження її розгляду, який ухвалою від 09.09.2024 призначив розгляд скарги на 12.00 годину 25.09.2024 та доручив ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити проведення з Ленінським районним судом міста Миколаєва відеоконференції судового засідання з участю скаржника ОСОБА_3 , який утримується в даній установі як обвинувачений в іншому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що судом було вжито всіх можливих та необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_3 в судовому засіданні шляхом взяття участі в режимі відеоконференції.

Натомість фізична доставка скаржника до приміщення Ленінського районного суду міста Миколаєва не є обов`язковою, оскільки йому було забезпечено судом право брати участь у судовому засіданні відповідно до положень ст. 336 КПК України та висловлювати свою позицію шляхом участі в режимі відеоконференції, що було реалізовано ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та підключено скаржника до зали судового засідання. Крім того, інтереси скаржника при розгляді скарги були представлені представником, професійним адвокатом, який особисто з`явився в судове засідання.

Також на даний час в Україні продовжується воєнний стан, введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, що, у свою чергу, створює певні об`єктивні перепони для етапування слідчо-арештованих осіб з одного регіону країни до іншого в умовах раптових та неочікуваних обстрілів території держави, які загрожують життю та здоров`ю цивільного населення, в тому числі і скаржника ОСОБА_3 .

Враховуючи вказані обставини та положення ст. 336 КПК України, слідчий суддя вважав доцільним проведення судового засідання з участю скаржника в режимі відеоконференції.

Вказані висновки слідчого судді узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 708/1253/15-к, згідно з якими «положення ч. 2 ст. 336 КПК вказують на те, що саме суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно вирішувати питання про форму судового засідання. Суд може використати своє дискреційне право та вирішити питання про форму судового засідання, адже в ч. 2 ст. 336 КПК де, крім іншого зазначено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану. Воєнний стан на території України введений відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та неодноразово продовжений, отже діяв під час апеляційного перегляду, а тому рішення про проведення судового засідання за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами не суперечить приписам ст. 336 КПК та висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 21 листопада 2022 року у справі № 418/1698/12-к (провадження № 51-4999кмо20)».

В судовому засіданні 25.09.2024 була забезпечена участь скаржника ОСОБА_3 шляхом підключення його до зали судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак останній став систематично та в грубій формі порушувати порядок в залі судового засідання, не даючи змоги проводити розгляд скарги, наголошувати на незаконності складу суду та його некомпетентності, у зв`язку з чим судом, після неодноразово висловлених скаржнику попереджень про можливість його видалення із зали судового засідання через порушення порядку у залі судового засідання та невиконання розпоряджень головуючого, ухвалою без видалення до нарадчої кімнати на підставі положень ст. 330 КПК України було видалено скаржника із зали судового засідання.

При цьому, слідчий суддя вважає необхідним відмітити, що видалення скаржника із зали судового засідання жодним чином не позбавило останнього права на справедливий судовий розгляд поданої ним скарги, оскільки він свідомо та умисно, ігноруючи розпорядження головуючого щодо необхідності дотримання порядку в залі судового засідання, порушував порядок та своїми висловлюваннями унеможливлював проведення судового засідання, через що був видалений із зали судового засідання.

Крім того, права та інтереси скаржника були представлені професійним адвокатом, який був присутнім в судовому засіданні та висловив свою позицію про підтримання скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги.

Вислухавши учасників, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 2 та ч. 5 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 подав до ТУДБР у м. Миколаєві клопотання від 10.01.2024 про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0001893 від 24.11.2023 за ч. 2 ст. 364 КК України, а також просив повідомити його про проведені слідчі та процесуальні дії у ньому.

З відповіді керівника Першого слідчого відділу від 31.01.2024 вбачається, що ОСОБА_3 була повідомлено про те, що він є заявником у вказаному кримінальному провадженні й тому не може подавати клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій. При цьому, зі змісту вказаної відповіді слідує, що клопотання ОСОБА_3 про залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні із послідуючими наслідками у виді вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого фактично не було розглянуте, оскільки не була вручена відповідна пам`ятка, а також не була винесена обґрунтована постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Вказане, у свою чергу, свідчить про бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо нерозгляду у кримінальному провадженні №0001893 від 24.11.2023 за ч. 2 ст. 364 КК України клопотання ОСОБА_3 від 10.01.2024 про залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні.

При цьому, розгляд вказаного клопотання у випадку його необґрунтованості має здійснюватися відповідно до положень КПК України шляхом винесення відповідної постанови слідчого, копія якої має бути вручена особі, яка звернулася з відповідним клопотанням, що в даному провадженні зроблено не було.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про: зобов`язання вчинити певну дію.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого, у провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 10.01.2024 про залучення його до провадження як потерпілого в порядку статей 220, 55 КПК України та повідомити про результати його розгляду.

Що стосується вимог скарги про необхідність припинення бездіяльності слідчого, яка полягає у ненаданні ОСОБА_3 . витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, то слідчий суддя доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України за відповідною заявою ОСОБА_3 були внесені 24.11.2023 та із наявного в матеріалах провадження повідомлення від 24.11.2023 № 31/5-98150ВИХ-23 слідує, що витяг був направлений скаржнику, який на той час перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Вказане, у свою чергу, спростовує наявність бездіяльності слідчого в цій частині, що вказує на відсутність підстав для задоволення вказаних вимог скарги.

Крім того, відсутні підстави для вирішення слідчим суддею вимог скарги про необхідність перегляду за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду міста Миколаєва у кримінальному провадженні № 487/1428/21, яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, яке на даний час перебуває на стадії апеляційного перегляду в Одеському апеляційному суді, оскільки вирішення вказаного питання не відноситься до повноважень слідчого судді, та його вирішення здійснюється саме під час розгляду вищевказаного кримінального провадження на відповідній його стадії та не має жодного відношення до кримінального провадження №0001893 за ч. 2 ст. 364 КК України, досудове розслідування у якому здійснює ТУ ДБР у м. Миколаєві, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у якому здійснює слідчий суддя.

Також необґрунтованими та безпідставними у даній скарзі є доводи ОСОБА_3 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим його необхідно звільнити з-під варти, оскільки Перший слідчий відділ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001893 за ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання владою або службовим становищем працівниками правоохоронних органів Миколаївської області, а не за фактом притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 487/1428/21, яке за твердженням самого скаржника перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду, тому у слідчого відсутні будь-які передбачені законом підстави для вирішення вказаного питання під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого при розслідуванні кримінального провадження №0001893 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Тому в задоволенні вказаних вимог скарги необхідно відмовити.

Крім того, відсутні підстави для вирішення та задоволення заявленого ОСОБА_3 в тексті доповнень до даної скарги відводу від розгляду вказаної скарги слідчому судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_7 , оскільки, як вказано вище, вказана скарга ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.05.2024 була направлена для розгляду до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини вказують на необхідність часткового задоволення скарги.

Керуючись статтями 55, 220, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві у кримінальному провадженні №0001893 від 24.11.2023 за ч. 2 ст. 364 КПК України розглянути клопотання ОСОБА_3 від 10.01.2024 про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку статей 220, 55 КПК України та повідомити про результати його розгляду.

В частині задоволення інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1