Справа № 991/6357/24
Провадження № 1-кс/991/6390/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

установив:

24.07.2024 засобами поштового зв`язку до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 від 20.07.2024 (вих. № 20072024/04) на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за її заявою від 18.07.2024. Скаржниця просила зобов`язати керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України та невідкладно внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Дослідивши зміст скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність її повернення, з огляду на таке.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Заявницею у скарзі зазначено про невиконання уповноваженими особами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (її керівником) вимог ст. 214 КПК України стосовно внесення відомостей до ЄРДР, на підставі її заяви про ознаки вчинення злочину від 18.07.2024 (вих. № 18.072024/2).

У своїй заяві про ознаки вчинення злочину ОСОБА_2 зазначає про те, що 26.02.2024 керівник апарату суду Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 здійснила незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, що відображено у звіті про автоматизований розподіл у справі № 335/2091/24 (1-кс/335/875/2024). На переконання скаржниці, втручання полягало у зазначенні неправдивої інформації щодо кількості суддів, яких визначено на поточну спеціалізацію (10 осіб). У подальшому, цей, ймовірно незаконний, автоматизований розподіл призвів до того, що з 26.02.2024 більшість інших клопотань, скарг, заяв розподіляються на суддю ОСОБА_4 .

Пункт 2.3.40. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (затверджено рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25, із змінами та доповненнями) передбачає, що визначення слідчого судді здійснюється за правилами автоматизованого розподілу, згідно з вимогами підпункту 2.3.4 пункту 2.3. цього Положення. Кількість слідчих суддів у суді визначається зборами суддів та, як правило, не може перевищувати 50% від фактичної чисельності суддів, які здійснюють правосуддя. Якщо склад суду складається із 3 суддів, то кількість слідчих суддів не може бути меншою 2 суддів. Згідно пунктів 2.1.4., 2.1.5. 2.1.6. Положення, користувачі автоматизованої системи зобов`язані виконувати вимоги цього Положення та забезпечувати конфіденційність інформації, яка в ній міститься. Персональну відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи в суді несе керівник апарату суду, а за забезпечення її належного технічного функціонування - технічний адміністратор. Незаконне втручання в роботу автоматизованої системи тягне відповідальність, установлену законом.

Враховуючи викладене, персональну відповідальність за забезпечення належної організації функціонування автоматизованої системи в суді, за автоматизований розподіл слідчого судді несе керівник апарату Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 . Отже, на думку ОСОБА_2 , у діях керівника апарату Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 вбачається ймовірно свідоме, протиправне втручання в автоматизовану систему документообігу суду та бездіяльність керівника апарату, всупереч вимогам закону, відтак наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376-1 КК України (умисне внесення неправдивих відомостей чи несвоєчасне внесення відомостей до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, іншої автоматизованої системи, що функціонує в суді, Вищій раді правосуддя, Вищій кваліфікаційній комісії суддів, Державній судовій адміністрації України, їх органах, несанкціоновані дії з інформацією, що міститься в таких системах, чи інше втручання в роботу таких систем, вчинене службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, або іншою особою шляхом несанкціонованого доступу до таких систем).

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях стосовно кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

За приписами ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України.

Корупційними вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу; кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 366-2 та ст.366-3 цього Кодексу (примітка до статті 45 КК України).

Пунктами 1 - 3 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачені умови, наявність хоча б однієї з яких повинна мати місце, при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду щодо корупційних кримінальних правопорушень, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, а саме: за суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (п.1); за розміром предмета кримінального правопорушення або розміру завданої шкоди, якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків (п.2); за службовою особою (визначеною у ч. 4 ст.18 КК України або у п. 1 цієї частини), щодо якої вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ст. 369 або ч. 1 ст. 369-2 КК України (п.3).

Отже, слідчі судді Вищого антикорупційного суду не мають повноважень здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, які не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України.

При розгляді скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя перевіряє заяву та скаргу в т.ч. і на предмет відповідності критеріям підсудності, які визначені ст. 33-1 КПК України.

Водночас, зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 просить зобов`язати керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення керівником апарату Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 376-1 КК України.

Виходячи зі змісту положень ст. 33-1 КПК України, кримінальне правопорушення, про яке йде мова в скарзі, не входить до переліку корупційних або тих, про які йде мова в примітці до ст. 45 КК України (1), вчинено особами, які не входять до переліку суб`єктів, визначених у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України (2), та не містить ознак ні предмета кримінального правопорушення, ні розміру завданої шкоди, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України (3) та кримінальне правопорушення (передбачене ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України), не вчинене щодо службової особи (4), у зв`язку з чим підстави та процесуальні повноваження з розгляду цієї скарги у слідчого судді Вищого антикорупційного суду відсутні.

Частиною 2 статті 304 КПК України закріплено, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, оскільки вона не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Керуючись статтями 33-1, 303-304, 306, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Повернути ОСОБА_2 матеріали скарги на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1