ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2299/24
Провадження №1-в/477/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

розглянувши подання Миколаївського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 та ч.3 ст.74 КК України (далі центр з питань пробації) про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2024 року за ст. 184 ч.4 КК України до 5 - років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, на якого, відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2024 року центр з питань пробації звернувся до суду із поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України» щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна.

Представник центру з питань пробації ОСОБА_4 в ході розгляду подання в суді подання підтримала та просила про його задоволення.

Прокурор ОСОБА_3 у суді не заперечував проти задоволення подання у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Засуджений ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду подання, про причину неявки не повідомив.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши зміст подання та долучені до нього докази, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» діє в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, та передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 51КУпАП) та дію (ч. 2 ст. 51 КУпАП), передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян- грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року,- для будь-якого платника податку.

Тобто, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розміру штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум становив у 2024 році - 3028 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майном настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до змісту вироку ОСОБА_5 засуджений за крадіжку вартість викраденого майна склала 509 грн. 60 коп., що станом на дату вчинення інкримінованого діяння становить менше 3028 грн., внаслідок чого вчинені діяння на теперішній час не належать до кримінальних правопорушень і тому не передбачають настання кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч. 2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У відповідності до ст.539 КПК України, клопотання про звільнення особи від покарання розглядає суд в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе подання задовольнити та звільнити засудженого від призначеного йому покарання.

Керуючись статтями 537-539 КПК України, статтею 74 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, та деяких інших законів України» щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1