Справа № 274/8198/24 Провадження № 1-кп/0274/863/24
УХВАЛА

21.11.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судового засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 31.01.2024 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не вбачає, заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зникли і існують на цей час.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечила проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні погодився з позицією захисника, заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, матеріали клопотання прокурора, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він обґрунтовано обвинувачується. Окрім того, на думку прокурора, продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто: вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 без дозволу командирів (начальників) та без поважних причин не з`явився вчасно на службу.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 27.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.11.2024 включно.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Також були враховані: стан здоров`я підзрюваного, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, так як він, з його слів, розлучений, маючи двох малолітніх дітей, проживає з іншою жінкою, має непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень та відбував покарання у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, а також за місцем проживання характеризується негативно згідно матеріалів клопотання. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого судді, було недостатнім для запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Обставини, враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі його стан здоров`я та відсутність міцних соціальних зв`язків, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

На теперішній час ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у вчиненні тяжкого злочину, тому не виключається можливість того, що він може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на тривалий строк.

Тож, з врахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зауважити, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, є не можливим. Окрім того, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. З цих підстав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Тривалість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу з урахуванням його виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, однак судове провадження потребує часу для розгляду, ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпали, є реальними та продовжують існувати, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, та позбавляє його можливості переховуватися від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Стороною захисту не доведено того, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашнього арешту, є можливим та гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання існуючим ризикам.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 19 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Строк дії ухвали до 19.01.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Житомирську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська УВП (№ 8)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1