1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 333/4054/24 1-кп/335/659/2024
05 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, відповідно до якої продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.11.2024 включно.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів без визначення застави, яке мотивоване тим, що наявні беззаперечні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину - державну зраду, вчинену в умовах воєнного стану, був затриманий співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час продовження реалізації свого злочинного умислу, направленого на виконання отриманих завдань від представника іноземної держави- держави-агресора рф з позивним « ОСОБА_8 », що свідчить про повне зневажання нормами моралі, правилами поведінки та законами України, а також про повне нехтування державною владою України взагалі. Вказані незаконні дії останнього, які тривали близько місяця, свідчать про умисний характер його злочинної діяльності проти основ національної безпеки та державної влади в умовах воєнного стану. Окрім цього, ОСОБА_6 до затримання працював водієм-далекобійником (має право виїзду за кордон). Наведене вочевидь свідчить про наявність обґрунтованого ризику, що обвинувачений будучи на більш м`якому запобіжному заході може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, за вчинення особливо тяжкого злочину, продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки добровільно вчинив умисні дії, має зв`язки з представником іноземної держави - держави-агресора рф. Крім того, зазначено, що вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 дозволяє та не перешкоджає останньому перебувати у слідчому ізоляторі, обвинувачений має сталі соціальні зв`язки родину, до затримання офіційно працював у ФОП «Лось» водієм-далекобійником, однак вказані обставини не зупинили ОСОБА_6 вчинити дії на шкоду інтересам держави. Враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що м. Запоріжжя на теперішній час знаходиться в безпосередній близькості до території ведення активних бойових дій та тимчасово окупованих територій російською федерацією Запорізької області, куди обвинувачений безперешкодно та/або за сприянням представників держави-агресора може виїхати, де органи Національної поліції в Запорізької області не здатні, на даний час, забезпечити виконання обвинуваченим будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть обвинуваченому можливість уникнути від виконання покладених на нього обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор є необґрунтованими та не доведеними, обвинувачений має родину, постійне місце проживання, немає можливості виїзду за кордон, а тому вважають, що можливо обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.п. 1,3,5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
На даний час, розгляд кримінального провадження триває, та суд з об`єктивних причин у строк до 25.11.2024 позбавлений можливості розглянути вказане кримінальне провадження по суті, та призначити судове засідання.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що інкриміновані ОСОБА_6 злочини, передбачені ч.2 ст. 111 КК України, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.
При цьому, судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, діяння яких полягають у шкоді суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, що також свідчить про високу вірогідність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Доводи обвинуваченого щодо того, що він не визнає свою провину у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки не мав умислу та не розумів, що його дії мають кримінально-карний характер, не свідчать про відсутність наявності вищевказаних ризиків та про відсутність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Беручи до уваги відсутність на даний час даних про те, що з моменту застосування та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу не змінились обставини, що враховувалися при застосуванні та продовженні, а також відсутність будь яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, задовольнити та продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, крім того обвинувачений зможе переховуватись від суду, та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, за які обвинувачується, чим може перешкодити встановленню істини по справі, що являється ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Окрім цього, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України (зі змінами № 2198-ІХ від 14.04.2022) під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями, у тому числі, статтею 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, та суд має право не визначати розмір застави, що передбачено абз. 3 ч.4 ст.183 КПК України.
Керуючись ст.ст.331, 350, 372, 376 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 03 січня 2025 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3