У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 14.06.2024 року внесені до ЄРДР за № 0000055, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим відділеннями відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за процесуального керівництва Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000055.

31.07.2024 року слідчим за погодженням із прокурором повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підзору у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану» через територію Закарпатської області, переслідуючи корисливий мотив.

Так, ОСОБА_5 , згідно наперед узгодженої злочинної схеми із ОСОБА_8 , на території Закарпатської області повинен зустріти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 , якого привезе до населеного пункту Луг, Рахівського району ОСОБА_8 , де ОСОБА_9 отримає подальші вказівки та поради з майбутньою передачею грошових коштів, та в подальшому в незаконний спосіб своє переправлення через Державний кордон України поза пунктами пропуску.

Окрім цього, 30.07.2024 року, близько 17:30 години, ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за наперед обумовленими вказівками між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , був доставлений останнім із АДРЕСА_4 , за що отримав імітаційні грошові кошти в сумі 1400 та справжніх 100 доларів США, після чого, наказав ОСОБА_9 , чекати на подальші вказівки, які полягатимуть в його незаконному переправленні через Державний кордон України, а сам поїхав у невідомому напрямку.

У свою чергу, 30.07.2024 близько 18:00 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим мотивом, перебуваючи на околиці населеного пункту АДРЕСА_1 , зустрів ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та достовірно знаючи, що ОСОБА_9 обмежено виїзд за кордон, повідомив останньому, що він організує його незаконне переправлення через Державний кордон України до Румунської Республіки поза межами пунктів пропуску.

В подальшому, 30.07.2024 близько 19:00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим мотивом, перебуваючи на околиці населеного пункту АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України за грошову винагороду, висунув вимогу останньому з приводу передачі йому грошових коштів в сумі 2000 доларів США, на що ОСОБА_9 повідомив, що грошові кошти він передасть безпосередньо на лінії Державного кордону України.

Далі, за вказівкою ОСОБА_5 , останній разом із ОСОБА_9 попрямували до Державного кордону України, при чому, ОСОБА_5 , постійно показував напрямок руху, надав поради та вказівки, зокрема пояснив, що останньому необхідно швидко добігти до загороджувального паркану та перелізти через нього, оскільки там багато працівників прикордонної служби. В ході руху до лінії Державного кордону України із Румунською Республікою, ОСОБА_5 висунув вимогу до ОСОБА_9 - надати обумовлено грошову винагороду за організацію його незаконного переправлення через Державний кордон України, після чого отримав від останнього заздалегідь ідентифіковані імітаційні засоби у розмірі 1900 доларів США із однаковими серійними номерами LG04727792 та 100 справжніх доларів США із серійним номером РВ98067504N, та за вказівкою останнього попрямував у напрямку Державного кордону України з Румунською Республікою, зокрема надав всі необхідні вказівки та поради, маршрут руху, за допомогою яких останній повинен був перетнути Державний кордон України та опинитися у країні Європейського Союзу.

Однак, в подальшому, 30.07.2024 року, о 23 годині 30 хвилин за координатами «Google Maps» - 47.959983, НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 309 прикордонного знаку за 1000 метрів від лінії Державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтовується такими доказами, як: показами свідка ОСОБА_9 від 27.06.2024 та 31.07.2024; протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.07.2024; протоколом огляду місця події від 30.07.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_5 від 31.07.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 31.07.2024: показами підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 31.07.2024.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на таке.

Так, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тому підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

При цьому орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків, чиї показання слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування проводяться оперативні заходи з метою встановлення можливих свідків та очевидців, які в подальшому будуть допитані, як свідки і їхні покази можуть мати важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Усвідомлюючи зазначене, підозрюваний ОСОБА_5 , може вчинити спроби незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

Під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим та прокурором враховано такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Взято до уваги, що у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням. Перелік доказів вказаний вище, а саме на 3-му аркуші цього клопотання;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Враховано, що у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного. Взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 не належить до неповнолітніх осіб, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування вказаного запобіжного заходу;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців. Взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 неодружений, не має дітей на утриманні;

5) репутацію підозрюваного. Стороною обвинувачення враховано, що факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у бойових діях при виконанні військового обов`язку, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов`язку, держаних нагород, почесних звань не встановлено;

6) наявність судимостей у підозрюваного. Слідчим та прокурором встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий.

7) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше. Враховано, що до підозрюваного запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні раніше не застосувались.

8) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Не встановлено.

9) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий ОСОБА_11 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладеними в такому мотивами.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що підозра є необґрунтованою та ризики відсутні. Його підозрюваний не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: показами свідка ОСОБА_9 від 27.06.2024 та 31.07.2024; протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.07.2024; протоколом огляду місця події від 30.07.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_5 від 31.07.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 31.07.2024: показами підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 31.07.2024.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є молодим за віком, раніше не судимим, не одруженим.

Поряд з цим, суд звертає увагу на ті обставини, що у ОСОБА_5 наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений з корисливим мотивом, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також тяжкість можливого покарання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тобто, не визначати розмір застави у випадках, передбачених ч.4 ст.183 КПК України є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, суд вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, а також самі обставини вчиненого злочину, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, слід визначити у розмірі - 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 03 год. 34 хв. 27.09.2024 року.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 03 год. 45 хв., 31.07.2024 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з свідками по справі,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1