Провадження № 1-кп/679/93/2024
Справа № 679/975/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таллін, Естонія, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

За результатами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, у невстановлений день, час та місці, придбав для власних потреб, без мети збуту, два предмети схожі на гранати типу « ОСОБА_6 », із запалами типу «УЗРГМ» «УЗРГМ-2» та речовину зовні схожу на порох.

Надалі всупереч вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1993 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 9,11,15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, розділу II та III «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, ОСОБА_5 , таким чином придбав, після чого умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, при собі переніс до свого місця роботи, а саме офісного приміщення ТОВ «Джейрі Макс», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , тобто почав зберігати.

В подальшому, 01.04.2024 під час санкціонованого ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду в Хмельницькій області, обшуку офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , під робочим столом ОСОБА_5 , у дорожній сумці, було виявлено та вилучено:

два предмети зовні схожі на гранати типу «Ф-1», із запалами типу «УЗРГМ» «УЗРГМ - 2», які відповідно до висновку експерта є - спорядженими корпусом промислово виготовлених бойових ручних осколкових оборонних гранат «Ф-1» та уніфікованими підривачами (запалами) типу «УЗРНМ» «УЗРГМ-2». Вказані корпуси гранат при конструктивному поєднані із підривачами (запалами) утворюють бойові ручні осколкові оборонні гранати «Ф-1», які відносяться до категорії боєприпасів та придатні для здійснення вибуху;

речовина зовні схожа на порох, згідно висновку експерта є нітроцелюлозним (бездимним) порохом, який відноситься до вибухових речовин метальної дії, придатний до вибухового перетворення, масою 376.8 грама.

Вищевказані боєприпаси та вибухові речовини, ОСОБА_5 зберігав у власних цілях без мети збуту.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості, укладена 06 червня 2024 року між прокурором Нетішинського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності адвоката ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання ОСОБА_5 винуватості у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України, КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.

Також вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосування ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Під час судового засідання прокурор підтримала угоду з підозрюваним про визнання винуватості, просила суд її затвердити та пояснила, що укладення угоди з її сторони є добровільним і вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав угоду про визнання винуватості і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000552, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України. Дані діяння відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор та захисник також розуміють наслідки затвердження даної угод, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не лише тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Згідно із ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані з залученням експерта в розмірі 18174 гривні 72 копійки підлягають стягненню з ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 06 червня 2024 року між прокурором Нетішинського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта для проведення експертиз в сумі 18174 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривні 72 копійки.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1