ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1447/24 Справа № 183/7164/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю (в режимі відеоконференції):

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів, до 12 вересня 2024 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Слідчим суддею визнано доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, які проходять разом з підозрюваним службу в одній військовій частині, які в подальшому можуть змінити свої показання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказано про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того вказано, що слідчим суддею не встановлено неможливості утримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків.

Крім того вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_8 з лютого 2022 року за власним бажанням пішов служити до лав Збройних Сил України, на теперішній час проходить службу у військовому званні "сержант", на посаді командира 3 відділення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації безпосередньо в районі бойових дій, та бажає продовжувати захищати свою батьківщину. У 2022 та 2024 року був тяжко поранений та переніс тяжкі операції.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не розглянуто можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано дані про особу ОСОБА_8 , а саме те, що останній має місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, не має намірів переховуватися, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Апеляційним переглядом встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000891 від 15.07.2024 року, відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

16 липня 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в обґрунтування якого послався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення з застосуванням насильства до потерпілого, а отже відносно підозрюваного, з огляду на дані про його особу та обставини вчинення злочину, існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення є обґрунтованою, заявлені ризики об`єктивно існують та для запобігання ним необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вона підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 15.07.2024 року; постановою про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 16.07.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 15.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.07.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.07.2024 року; копією тесту ОСОБА_8 на стан сп`яніння за № 00216, проведеного на приладі № 00216 Алконт-М, 15.07.2024 року, о 16:41 год., з результатом 1,35 % проміле.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 15 липня 2024 року, органу слідства необхідно провести першочергові слідчі дії, у тому числі за участю вказаних осіб, що свідчить про вагомість ризику незаконного впливу на останніх.

Доводи захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу на більш м`який не є обґрунтованими, оскільки на даній стадії досудового розслідування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить запобіганню встановлених ризиків, а враховуючи що інкримінований злочин вчинений з застосуванням насильства, згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо неможливості визначення застави.

З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з застосуванням насильства до потерпілого, колегія суддів вважає, що застосування менш обтяжливого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії кримінального провадження.

Доводи захисту щодо стану здоров`я ОСОБА_8 хоча і заслуговують на увагу, однак не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не слугували стримуючим фактором у протиправній діяльності. Крім того, колегія суддів зважає на те, що в матеріалах справи відсутні медичні дані про те, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах установи виконання покарання, а також об`єктивна сторона інкримінованого йому злочину полягає у замаху на позбавлення життя ОСОБА_12 , а саме в умисному нанесенні удару ножем в область шиї ОСОБА_12 , з передньої бокової сторони, що свідчить про особливу вагомість встановлених щодо останнього ризиків.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

З огляду на викладене, а також зважаючи на межі апеляційного розгляду, визначені ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне за наслідками апеляційного провадження апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4