Провадження №: 1-кп/752/2073/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000700 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

У С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000700 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні.

Суд визнав за необхідне призначити розгляд у судовому засіданні даного обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку з урахуванням положень ч. 3 ст. 382 КПК України та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, про що була винесена ухвала.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту за участі сторін, оскільки на її думку дане кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і підстави для його повернення прокурору відсутні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначив, що під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_5 , оскільки його підзахисний лише 20 серпня 2024 року вже в Голосіївському районному суді м. Києва ознайомився з кримінальною справою № 752/16266/24, в якій окрім ознайомлення з повідомленням про підозру та обвинувальним актом та іншими матеріалами досудового розслідування, зібраних дізнанням, виявив що його захист під час досудового розслідування здійснювався адвокатом ОСОБА_6 , якого обвинувачений не бачив під час проведення дізнання. Більш того, фактично 20 липня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, яке не було вручено ОСОБА_5 та цього ж дня відібрано розписки про отримання копій матеріалів кримінального провадження та про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які також останній не отримував, лише підписав усі документи, надані йому дізнавачем. При цьому як 30, так і 31 липня ОСОБА_5 в приміщенні Голосіївського УП ГУНП у м. Києві не перебував.

Адвокатом ОСОБА_7 під час ознайомлення з повноваженнями адвоката ОСОБА_6 , які містилися в матеріалах кримінальної справи, було встановлено, що ордер серії НОМЕР_1 від 30 липня 2024 року не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, із змінами внесеними рішенням Ради адвокатів України від 08 червня 2024 року № 36, відповідно до якого в п. 3 зазначено, що в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України, тобто форма ордеру, наявна в матеріалах справи, є недійсною з 2019 року. Письмовий договір про надання правничої правової допомоги не укладався.

Крім того, у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_4 . Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги повідомив, що доручення адвокату ОСОБА_6 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, здійснення захисту за призначенням ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000700, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2024 року у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві не видавалося. З урахуванням вказаного і реєстр матеріалів кримінального провадження не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Також захисник наголошував, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 302 КПК України у випадку, якщо обвинувачений надавав прокурору заяву щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, така заява мала бути складена лише у присутності захисника.

Окрім зазначеного, захисник ОСОБА_4 посилався на неповноту анкетних даних обвинуваченого (наявність трьох неповнолітніх дітей на утриманні, невірно зазначено адресу місця реєстрації та не зазначено місця його фактичного проживання). Також звертав увагу суду на те, що строк досудового розслідування з дня повідомлення про підозру 20 липня 2024 року ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку не був продовжений прокурором в порядку ч.1 ст. 298-5 КПК України до тридцяти днів і закінчився ще до складання обвинувального акту та направлення його до суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав подане його захисником клопотання, пояснив суду що його засобами телефонного зв`язку викликала дізнавач, і наступного дня - 20 липня 2024 року він приїхав до Голосіївського УП ГУНП, там його запевнили що якщо він все підпише, отримає рік пробаційного нагляду і все. Захисника з ним при цьому не було.

Прокурор заперечувала проти заявленого клопотання, зазначала, що вказані обставини не надають суду права повертати обвинувальний акт, вимоги статті 291 КПК України дотримані, щодо поданих на підтвердження клопотання документів вказала, що суд не може їх досліджувати на даному етапі судового провадження, а також допитувати обвинуваченого.

Заслухавши доводи сторони захисту щодо клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, заперечення прокурора з означеного клопотання, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, та надані стороною захисту документи, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, забезпечення права на захист відноситься до загальних засад кримінального провадження.

Частинами 1 та 2 ст. 20 КПК України встановлюється, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Не досліджуючи докази на даному етапі судового провадження суд констатує, що порушення права особи на захист це істотне порушення прав людини і основоположних свобод відповідно до норм статті 87 КПК України.

Крім того, відповідно до положень ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається, окрім іншого, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Положеннями ч. 1 ст. 293 КПК України передбачено, зокрема, що одночасно з переданням обвинувального акта, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Більш того, статтею 302 КПК України регламентовано, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що фактично захисник не був призначений ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування, що підтверджується відповіддю з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, відповідно до якої доручення адвокату ОСОБА_6 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, здійснення захисту за призначенням ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000700, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2024 року у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві не видавалося. З огляду на це вимоги статтей 291, 293, 302 КПК України виконані не були. Сам ОСОБА_5 підтвердив, що на досудовому розслідуванні у нього не було захисника, а також інші зазначені у клопотанні його адвоката обставини.

Суд зауважує, що право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги. Право на захист від кримінального обвинувачення є однією із основних засад кримінального процесу та, майбуть, основною гарантією дотримання прав та свобод особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів.

ЄПСЛ та національні суди неодноразово висловлювались з цього приводу, аналізуючи ті чи інші випадки порушення такого права.

Так, згідно з пунктом с) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Дане право становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. Як зазначено у пунктах 123, 131 рішення ЄСПЛ у справі "Beuze v. Belgium", обсяг і зміст цього права повинні визначатися відповідно до мети Конвенції, а саме гарантувати права, які є практичними та ефективними.

Таким чином, в порушення зазначених вище норм кримінального процесуального закону, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а також складений та вручений з істотними порушеннями прав людини, з огляду на що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 291, 293, 314, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000700 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний тест ухвали оголошено о 16 год 30 хв. 11 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1