Номер провадження: 11-кп/813/2159/24
Справа № 504/950/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.07.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001391 від 29.11.2021 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

установив

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено показання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 14586 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн. 78 коп., на користь держави.

Також оскаржуваним вироком вирішено питання про долю речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

На вирок суду першої інстанції прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подана апеляційна скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок стосовно ОСОБА_7 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Під час апеляційного провадження розглянути та задовольнити клопотання прокурора, яке міститься в апеляційній скарзі, призначивши повторну комісійну судово-медичну експертизу, виконання якої доручити Державній спеціалізованій установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження, запобігання ризикам переховування від відбування покарання, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В іншій частині вирок просив залишити без змін.

В межах апеляційної скарги прокурором було заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, виконання якої він просив доручити Державній спеціалізованій установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», при цьому не зазначаючи в змісті апеляційної скарги жодних питань, які повинні бути поставлені експертам.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що раніше призначена судом першої інстанції експертиза виконана без відповідних розрахунків та має суб`єктивний аналіз, за таких обставин

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, не задовольнив його, а обмежився лише допитом в судовому засіданні, доповідача при проведенні експертизи - лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_9 який, під час проведення експертизи був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, природно підтвердив виконаний ним висновок.

Відмову в задоволенні клопотання прокурора про призначення експертизи, суд пояснив відсутністю нових належних і допустимих доказів, переконливих аргументів неправильності, недостовірності, сумнівності та неповноти висновку експертизи, хоча, а ні в оскарженому висновку, а ні під час допиту експерта не встановлено реального кількісного показника алкоголю в крові обвинуваченого, під час його освідування після вчинення ним кримінального правопорушення.

Тобто, при ухваленні оскарженого вироку суд першої інстанції обґрунтував невинуватість обвинуваченого, виходячи з показів самого обвинуваченого та оскарженого висновку, в якому містилися лише припущення, та безпідставно визнав докази сторони обвинувачення хибними, а обвинувачення про вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння - не доведеним, та безпідставно відхилив результат токсикологічного дослідження № 1652 від 03.12.2021 року та прийняв висновок експертизи від 27.11.2023 року, не надавши стороні обвинувачення провести відповідну експертизу та отримати висновок, який буде або покладено в основу обвинувачення, або належним чином спростує об`єм пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частина 1 ст. 405 КПК України встановлює, що апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Приписами ч. 1 ст. 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Вимогами ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини).

Частиною 1 ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду на виконання вимог ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.10.2023 року було проведено комісійну судово-медичну експертизу та за її результатами складено висновок експерта № 59-К від 27.11.2023 року.

В судовому засіданні від 02.04.2024 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 заявив клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, виконання якої доручити держаній спеціалізований установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», на вирішення експертів поставити запитання: чи відповідає виявлений вміст етанолу 0,25 %о в крові обвинуваченого ОСОБА_7 кількості введеного йому (між 14:07 год. та 14:30 год.) внутрішньовенно лікарського засобу «Дексаром» об`ємом 4,0 мл., що містить 400 мг. етанолу? Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до висновку експертів №59-К від 27.11.2023р. наявність етанолу в крові ОСОБА_7 у кількості 0, 25 %о могла бути наслідком введення 4, 0 мл. лікарського препарату «Дексаром» під час надання йому першої медичної допомоги на місці події. Вивчивши вказаний висновок, прокурор вважає, що він є необґрунтованим та таким, що викликає об`єктивні сумніви в його правильності. Вважає, що для проведення дослідження необхідно проведення певних розрахунків, внаслідок яких буде надана точна відповідь про наявність алкоголю в крові, його кількість та допустимість керування транспортним засобом при знайденому значенні, який в експертному дослідження №59-К від 27.11.2023р. не проводився, що потягло за собою висловлювання неконкретного висновку із застосуванням словосполучення «могла бути».

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції посилався на те, що в ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Так, стороною обвинувачення не подано нових належних і допустимих доказів, переконливих аргументів неправильності, недостовірності, сумнівності та неповноти висновку експертизи №59-К від 27.11.2023 р.

Відповідно до ч.1 ст.356 КПК України, з питань доведення або спростування висновків експерта в судове засідання був викликаний експерт ОСОБА_11 для роз`яснення висновку. На запитання, які виникли при дослідженні висновку експерта, учасникам провадження експертом були надані роз`яснення.

Сама незгода з висновком експертизи не є та не може бути підставою для призначення повторної експертизи.

Таким чином, суд 1-ої інстанції в ухвалі від 02.04.2024 року прийшов до висновку, що оскільки експертиза проводилася фахівцями в галузі судово-медичної експертизи, на підставі оригіналів медичних документів, експертами у повній мірі було досліджено питання концентрації алкоголю в крові обвинуваченого, надано вичерпні відповіді, тому підстав для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, виконання якої прокурор просив доручити Державній спеціалізованій установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», не вбачав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як убачається з вироку, судом 1-ої інстанції установлено, що в рамках даного кримінального провадження під час судового розгляду була проведена комісійна судово-медична експертиза та за її результатами складено висновок експерта № 59-К від 27.11.2023 року, яку суд 1-ої інстанції, визнав належним та допустимим доказом та поклав в основу обвинувального вироку.

Одночасно, апеляційним судом також встановлено, що всі експерти, які здійснювали вищенаведене експертне дослідження, попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку, відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків та невиконання інших обов`язків експерта.

Також, твердження прокурора про недовіру до висновку, наданого Миколаївським обласного бюро СМЕ, з посиланням на те, що обвинувачений є уродженцем та проживає в Миколаївській області та твердження про необґрунтованість призначення судом експертизи даній установі об`єктивно спростовуються матеріалами судової справи, оскільки ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.02.2023 р. було призначено судово-медичну токсикологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи відділення судово-медичної токсикології, провадження по справі зупинено.

18.07.2023 р. до суду повернуто матеріали справи з листом заступника генерального директора з експертної роботи ОСОБА_12 , з якого вбачається, що на даний час проведення даної експертизи неможливо через неможливість складання токсикологічної частини висновку, у зв`язку з відсутністю у штаті КУ «ООБСМЕ» лікаря судово-медичного експерта токсиколога.

Таким чином, судом 1-ої інстанції обґрунтовано доручено виконання експертного дослідження Миколаївському обласному бюро СМЕ,

Окрім того, під час судового розгляду був допитаний в судовому засіданні, доповідач при проведенні експертизи-лікар судово-медичний експерт ОСОБА_9 , який, у складі із іншими фахівцями в галузі судово-медичної експертизи виконував експертизу та надавав висновок №59-к від 27.11.2023 р. та надав відповіді на запитання прокурора щодо необхідності проведення розрахунків концентрації алкоголю в крові для точного встановлення наявності алкоголю в крові, його кількість та допустимість керування транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою ст. 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, фактично, заявляючи клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи під час апеляційного розгляду, прокурор наполягає на повторному проведенні апеляційним судом як досудового розслідування так і судового розгляду, що не передбачено нормами діючого КПК в межах перегляду в апеляційному порядку вироку суду, оскільки жодних підстав для визнання висновку експерта № 59-К від 27.11.2023 року недопустимим доказом або його проведення з порушенням вимог КПК України, прокурор не наводить.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію іншихпроцесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості проведення нового досудового розслідування та судового розгляду в межах апеляційного розгляду.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч.ч. 2, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При цьому, оцінку доводам сторони обвинувачення щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, буде надано під час постановлення рішення.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що клопотання щодо необхідності призначення експертизи, є необґрунтованим, відтак у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 332, 250 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4