Справа № 478/846/24 Провадження № 1-кп/478/81/2024
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Казанка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 18.04.2024 року за № 0000062 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області 20.12.2001 року, уродженця с. Новогригорівка, Казанківського районного суду Миколаївської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.04.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України до одного року пробаційного нагляду із застосуванням відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових обов`язків та соціально - виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладанням обов`язків,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 18.04.2024 року за № 0000062 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувального припису.

Так, рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24 було встановлено обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 та визначено останньому заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців з покладанням наступних обов`язків: забороною перебувати в місці проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; забороною вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

21 лютого 2024 року посадовими особами СПД № 1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області було письмово ознайомлено обвинуваченого ОСОБА_4 про встановлення відносно нього обмежувального припису та встановленими відносно нього обмежувальними заходами.

Проте, будучи належним чином ознайомленим із встановленими обмеженнями, маючи судимість за ст. 390-1 КК України на підставі вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.04.2024 року, нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями щодо заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_6 , наближатися на відстань, меншу ніж 100 метрів до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , контактувати з нею особисто і через третіх осіб, на шлях виправлення не став, вчинив нове кримінальне правопорушення, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якого, видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 17 квітня 2024 року на протязі дня, а саме: о 18 год. 00 хв., 19 год. 30 хв. та 20 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово приходив до місця проживання ОСОБА_6 , де, всупереч вищевказаного рішення суду, вчинив сварку з нею, під час якої ображав та виражався грубою нецензурною лайкою на її адресу, та намагався проникнути через вікно до будинку.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 не виконав встановлений відносно нього рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24 обмежувальний припис.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду, на шлях виправлення не став, будучи раніше засудженим за ст.. 390-1 КК України, 16.06.2024 року о 18 год. 11 хв. прийшов до будинку ОСОБА_6 , де перебував на території домоволодіння в стані алкогольного сп`яніння, тобто, не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24.

Крім того, ОСОБА_4 будучи належно ознайомленим з вище зазначеним рішення суду, нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду щодо заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в супереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких, видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 20 червня 2024 року, близько 12 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та почав її ображати та погрожувати фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_4 не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24.

Також, 20.06.2024 року, близько 15 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в той час, коли вона була відсутня за адресою проживання, а вдома знаходилась її неповнолітня житина - ОСОБА_7 , 2009 року народження, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до двору, де ходив по подвір`ю домоволодіння та перебував там деякий час. Крім того, до 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 не виходив з подвір`я, та перебував там до 18 год. 43 хв., в той час, коли ОСОБА_6 повернулась додому, де в дворі виявила ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, в той час, коли неповнолітня дитина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 перебувала вдома сама.

Таким чином, ОСОБА_4 не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24.

Крім того, ОСОБА_4 нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду, продовжуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в супереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 21.06.2024 року близько 01 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, прийшов до будинку ОСОБА_6 , де перебував на території домоволодіння в стані алкогольного сп`яніння до 02 год. 00 хв., при цьому, стукав у вікна та двері будинку ОСОБА_6 , тобто не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24.

Крім того, ОСОБА_4 нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в супереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 24 червня 2024 року, близько 22 год. 00 хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, прийшов до будинку ОСОБА_6 , де перебував на території домоволодіння в стані алкогольного сп`яніння, заліз через вікно до будинку останньої та ліг на ліжко в кімнаті, при цьому, на зауваження ОСОБА_6 не реагував та поводив себе неадекватно.

Таким чином, ОСОБА_4 не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.02.2024 року у цивільній справі № 478/171/24.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 було заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобіганню та протидії домашньому насильству, спрямований на захист та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

28 червня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої: обвинувачений ОСОБА_4 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно п. 6 угоди сторони узгодили покарання ОСОБА_4 , а саме:

- за ст.390-1 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- відповідно до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.04.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді апробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При погодженні виду і розміру покарання сторони врахували вимоги ч. 1 ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, також обставини, які обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, якою є вчинення кримінального проступку щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, був засуджений за невиконання обмежувального припису, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Потерпілою ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 469 КПК України надано письмову згоду прокуророві у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості обвинуваченим.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та зрозумілі прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та здатен виконати її вимоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував, пояснивши, що угода укладена його підзахисним добровільно в його присутності та її зміст роз`яснений його підзахисному.

Прокурор просила затвердити угоду, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_6 ,, в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_6 , надала свою згоду на укладення угоди, а обвинувачений ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_4 , який раніше був засуджений за невиконання обмежувального припису, офіційно не працевлаштований, на утриманні дітей не має, характеризується, як особа, яку неодноразово було притягнення до адміністративн6ої відповідальності за вчинення домашнього насильства, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, що обтяжують покарання, якими є вчинення кримінального проступку щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 червня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.04.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати - відсутні

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовується.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя