ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/22/24
провадження № 1-в/753/783/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

засуджена ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від покарання призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року, яким вона засудженна за ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду міста Києва 15 жовтня 2024 року надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від покарання призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року.

Клопотання засудженої обґрунтоване тим, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року вона була засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка) до покарання у виді позбавлення. Цей вирок набрав законної сили та був приведений до виконання, однак 08.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Засуджена вказує, що на момент вчинення нею крадіжки вартість викраденого майна відповідно до обвинувального вироку становила 1 180 грн (без ПДВ) сума якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році (2684,00 грн), через це вважає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Засуджена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала заявлене нею клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення не заперечувала, вважала за можливе задовольнити клопотання

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та засудженої, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 08.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2023 році становив 2684,00 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян у 2023 році був 1342,00 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 року становив 2684,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, де остання своїми протиправними діями 15 жовтня 2023 року завдала матеріальну шкоду потерпілій стороні на суму 1 180 грн (без ПДВ), що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684,00 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України)

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, враховуючи, що за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року ОСОБА_4 завдала матеріальну шкоду потерпілій стороні на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання за цим вироком на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 377, 537 КПК України, ст. 5, 74, 185 КК України, суд

постановив:

Клопотання засудженої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1