Справа № 345/2817/23
Провадження № 11-кп/4808/329/24
Категорія ст.539 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора. Замінено засудженому вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2024 року ОСОБА_7 у вигляді арешту строком 1 місяць 15 днів на пробаційний нагляд строком на 1 рік.

Відповідно до положення ч.2 ст. 59-1 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2024 року з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зокрема прокурор зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України т інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав чинності 28.03.2024 року, внесено зміни до ст.60 КК України та визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців; з 28.03.2024 для невійськових засуджених скасовується покарання у виді арешту, а поняття «арештний дім» виключено з Кримінально-виконавчого кодексу України.

Пунктом 23 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України т інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч.1 ст. 72 КК України визначено, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Оскільки на час розгляду клопотання засудженим ОСОБА_7 невідбуто 1 місяць 15 діб арешту, вказане покарання необхідно було замінити на пробаційний нагляд строком 3 місяці або інше, більш м`яке покарання. Проте, суд, всупереч вимогам ст. 72 КК України, замінив невідбуту частину покарання у виді 1 місяця 15 діб арешту на покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік, чим погіршив становище засудженого.

Прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 до початку апеляційного розгляду подав клопотання, в якому просив розглянути апеляційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2024 року в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 406 КПК України. Вважав, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого та прокурора.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді арешту на строк 1 місяць 15 днів.Ухвалено після набрання вироком законної сили, затримати ОСОБА_7 та направити до місця відбування покарання. (а.п. 151-56).

Зазначений вирок набрав законної сили 11 березня 2024 року.

29 березня 2024 року ОСОБА_7 було затримано на підставі вироку Калуського міськрайонного суду від 07 лютого 2024 року та поміщено в ІТТ №3 (м. Калуш) ГУНП в Івано-Франківській області (а.п.165)

03 квітня 2024 року прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Калуського міськрайонного суду від 07.02.2024 року відносно засудженого ОСОБА_7 у відповідність та заміни арешту на інший вид покарання, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року № 3342-IX. Зокрема, прокурор просив замінити покарання ОСОБА_7 на пробаційний нагляд строк на 1 рік. (а.п. 173-177)

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та замінено засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді арешт строком 1 місяць 15 днів на пробаційний нагляд строком на 1 рік.

Колегія судді не погоджується з вказаним рішенням суду з наступних підстав.

Так, 28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року № 3342-IX (далі - Закон № 3342-IX) , яким ст. 60 КК України викладено у новій редакції та передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 , який не є військовослужбовцем, не може на даний час відбувати призначене вироком суду покарання у виді арешту.

Законом № 3342-IX також внесено зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23 такого змісту: «З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України».

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За ієрархією кримінальних покарань, визначеною в ст. 51 КК України, м`якшим за арешт є наступні покарання: пробаційний нагляд; конфіскація майна; службові обмеження для військовослужбовців; виправні роботи; громадські роботи; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; штраф.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Частиною 1 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-IX) визначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 1 місяць 15 днів, відповідно до вимог ч.1 ст.72 КК України, становить 3 місяці пробаційного нагляду.

Проте, ч 4 ст. 59-1 КК України передбачено, що пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Колегія суддів звертає увагу, що для кожного виду покарання кримінальним законом встановлені відповідні межі, в яких воно може бути призначено.

Так, усталеною судовою практикою встановлено, що суд не має права призначити покарання нижче мінімального розміру, який встановлений кримінальним законом для відповідного виду кримінального покарання.

Разом з тим, з аналізу Закону № 3342-IX слідує, що невідбуте покарання у виді арешту може бути замінено іншим видом покарання, передбаченим ст. 52 КК України, незалежно від того, чи передбачено воно санкцією відповідної статті, частини статті закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджено особу.

Згідно з ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2024 року про заміну засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту на пробаційний нагляд скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5