Справа № 373/2195/24
УХВАЛА

08 жовтня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

учасники:

секретарка судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисниця ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

його представник ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № ЄРДР 0000356 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, місце проживання: АДРЕСА_1 .

03.10.2024 на адресу суду електронною поштою надійшла фотокопія супровідного листа за підписом прокурора А.Онуфрієнка № 09/1/2-802вих-24 від 03.10.2024 із доданим на 5 аркушах клопотанням про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого від 03.10.2024, яке складено прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 . До клопотання не додано та у ньому не зазначено про те, що до нього додається бодай якійсь додаток.

07.10.2024 безпосередньо перед проведенням підготовчого судового засідання у цьому кримінальному провадженні подано клопотання за підписом того ж прокурора, яке датовано 03.1.2024, але називається: «Про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою». До клопотання не додано та у ньому не зазначено про те, що до нього додається бодай якійсь додаток.

У підготовчому судовому засіданні 07.10.2024 прокурор ОСОБА_3 , який підтримував державне обвинувачення у цьому кримінальному провадженні на підставі наданої ним у судовому засіданні постанови про зміну групи прокурорів від 30.09.2024, до якої включено крім старшого групи прокурорів - прокурора другого відділу процесуального керівництва при призначенні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 ще 6 прокурорів Київської обласної прокуратури, 1 прокурор Фастівської окружної прокуратури, 1 прокурор Броварської окружної прокуратури та 6 прокурорів Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури, зазначив, що слід розглядати друге клопотання, оскільки у першому некоректно зазначена його назва.

Прокурор оголосив клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суворість покарання за який може спонукати його до спроби переховування від суду з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності.

Існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може особисто або опосередковано негативно впливати на хід судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків та потерпілих.

Під час судового засідання встановлено, що копію першого клопотання обвинуваченому було вручено у СІЗО, а другого безпосередньо перед судовим засіданням. Прокурор ОСОБА_3 повідомив, що не знає, чи передавалися старшим групи прокурорів копії клопотань захисниці.

Захисниця під час з`ясування питання надання їй копії клопотань повідомила, що не отримувала їх, але у цей же момент у месенджері надійшло повідомлення від прокурора ОСОБА_8 , в якому містилася електронна фотокопія клопотання.

З метою дотримання приписів ч. 2 ст. 184 КПК України судом оголошено перерву задля забезпечення можливості стороні захисту підготуватися до розгляду клопотання.

08.10.2024 від захисниці надійшли заперечення на клопотання прокурора, які вона у судовому засіданні оголосила.

Захисниця обвинуваченого заперечила щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого. Зазначила, що тяжкість злочину та покарання, яке загрожує обвинуваченому не може само по собі свідчити про наявність необхідності застосування найтяжчого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а доказів про наявність ризику переховування прокурором не надано. Наявність ризику приховування, спотворення чи знищення доказів є необґрунтованим, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено та докази зібрано. Ризик тиску на свідків чи потерпілого відсутній, оскільки вони вже були допитані, крім того, обвинувачений має намір компенсувати матеріальну та моральну шкоду завдану потерпілому.

Обвинувачений зазначив, що не знає як так сталося.

Представник потерпілого підтримав клопотання, оскільки настали наслідки загинули дів людини, обвинуваченому загрожує суворе покарання, не можна казати про те, що обвинувачений постійно проживає у зазначеному в запереченні будинку, оскільки він належить його матері, а не йому. Також, стороною захисту не доведено міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Потерпілий підтримав свого представника.

За клопотанням прокурора долучено для розгляду клопотання документи:

протокол затримання від 14.07.2024, яким підтверджується факт затримання працівниками поліції ОСОБА_4 ;

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2024 у справі № 761/25500/24 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.09.2024 у справі № 761/32123/24 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

При дослідженні зазначених ухвал встановлено, що вони не містять мотивувальної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За обставин спрямування до суду обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинуваченого.

Ризик переховування від суду у клопотанні обґрунтовано виключно тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому. Однак, будь-яких доказів того, що існує будь-яка імовірність такого переховування обвинуваченого через можливе його покарання, прокурором не надано. Інших підстав наявності такого ризику у клопотанні не зазначено та не обґрунтовано.

Ризик знищення, ховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у клопотанні окреслений загальним припущенням можливості обвинуваченого це зробити, але не конкретизовано будь-яким чином із наведенням дійсних, а не теоретично можливих, обставин. При цьому, відсутні будь-які посилання на те, які ж саме речі та документи може приховати, спотворити або знищити обвинувачений, кого та про що просити чи кому погрожувати.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведено жодним доказом. Крім того, щодо впливу на свідків та потерпілого, судом враховується, що прокурором з власної ініціативи доведено до сторони захисту інформацію про свідків та потерпілого, у тому числі місце їх проживання.

Обставини, зазначені у клопотанні, як такі, що його обґрунтовують, зводяться до узагальненого відтворення формулювання обвинувачення та правової кваліфікації, що викладені в обвинувальному акті.

Суд відкидає, як таке, що суперечить конституційним засадам твердження прокурора, зазначене у клопотанні, як обґрунтування можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що «вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України формує у суспільстві та в потерпілих думку щодо безкарності особи за вчинення нею кримінального правопорушення, а також викликає негативне ставлення до правоохоронних органів.»

Зокрема, це не відповідає приписам ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, негативне ставлення до правоохоронних органів обумовлюється, насамперед, недотриманням їх посадовими особами приписів Конституції України та актів законодавства, у першу чергу у частині реалізації прав та основоположних свобод людини, до яких відноситься і право на свободу та особисту недоторканість.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Однак, прокурором надано судові ухвали, на підставі яких обвинувачений перебував під вартою, що не містять мотивувальної частини.

Зазначене позбавляє суд можливості визначити підстави та мотиви застосування до обвинуваченого на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак оцінити чи зменшилися ризики або з`явилися нові, які б виправдовували тримання обвинуваченого під вартою, що є передумовою для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Судом враховується, що з часу затримання обвинуваченого та тримання його під вартою минуло майже три місяці, за цей час було складено та направлено до суду обвинувальний акт, призначено підготовче судове засідання.

З документів, наданих стороною захисту вбачається, що в обвинуваченого є двоє малолітніх дітей, він має гарні характеристики з місць проходження військової служби та роботи, до затримання доглядав за батьком, який є інвалідом 1 групи та потребує постійної сторонньої допомоги.

Всупереч приписам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України у клопотанні не зазначено взагалі та прокурором не надано будь-яких доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявності обставин, визначених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 3 цієї статті слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст. 176-178, 183, 194, 202, 315 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні клопотання відмовити.

2.Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду в межах даного кримінального провадження.

3.Негайно звільнити ОСОБА_4 , з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою.

4.Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1