Справа № 141/404/24
Провадження №1-кп/141/41/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №0000050, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, з неповною середньою освітою, раніше судимий вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2020 за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 13.10.2021 за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 10 днів, вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 20.02.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 20.02.2024 засуджений Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

16.04.2024 ОСОБА_2 поставлено на облік у Вінницькому районному секторі № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області та цього ж дня його під підпис ознайомлено з графіком, порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Однак, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, маючи можливість виконувати призначене судом покарання, не відбув його у повному обсязі.

Так, 16.04.2024 засудженому ОСОБА_2 видано направлення до КП «Оратівкомунсервіс» Оратівської селищної ради для відбування призначеного покарання у виді 200 годин громадських робіт, де вказано, що необхідно приступити до відбування покарання з 18.04.2024.

Наказом директора КП «Оратівкомунсервіс» Оратівської селищної ради від 16.04.2024 № 1 засудженого ОСОБА_2 прийнято на відпрацювання громадських робіт згідно графіку відбування покарання з 18.04.2024 на визначені селищною радою об`єкти по 4 години на день, без оплати праці, по благоустрою кладовища с. Якимівка, що знаходиться на території Новоживотівського старостинського округу Оратівської селищної ради.

Згідно табелів виходу на роботу засудженим до громадських робіт ОСОБА_2 відбуто покарання у виді 128 годин громадських робіт у квітні та травні 2024 року. Проте, покарання у виді 72 годин громадських робіт у червні 2024 року ОСОБА_2 не відбуто.

Відповідно до повідомлень КП «Оратівкомунсервіс» № 77 від 07.06.2024 та № 79 від 12.06.2024 ОСОБА_2 не з`явився для відпрацювання громадських робіт згідно графіку з 03.06.2024 по 07.06.2024, а також 10.06.2024 і 11.06.2024, не повідомивши про причини неявки.

13.06.2024 на підставі ч. 1 ст. 40 КВК України до ОСОБА_2 за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт Вінницьким районним сектором № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області застосовано застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.

Однак, засуджений ОСОБА_2 , не зважаючи на повторне попередження, допустив порушення умов та порядку відбування покарання, а саме без поважних причин згідно табелю виходу на роботу за червень 2024 року, не з`явився для відбування покарання у виді громадських робіт з 12.06.2024 по 26.06.2024.

Таким чином, ОСОБА_2 достовірно знаючи про необхідність відбування покарання, призначеного вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 20.02.2024 у виді громадських робіт на строк двісті годин, станом на 26.06.2024 у період з 03.06.2024 по 26.06.2024 не відпрацював 72 (сімдесят дві) години громадських робіт, тобто ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Досудовим слідством дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_2 звернувся до прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 із заявою від 15.07.2024, складеною в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , згідно із якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Встановивши під час дізнання, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Частиною 1 ст. 382 КПК України унормовано, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд доходить висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом установлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на «ДО» у лікаря нарколога КНП «Оратівська ЛПЛ» та на «ДО» у лікаря психіатра КНП «Оратівська ЛПЛ» не перебуває, раніше судимий, останній раз за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 щире каяття, з наступних підстав.

Розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_2 бажає виправити наслідки вчиненого або засуджує свою поведінку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, враховуючи обставину, що обтяжує покарання, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, а також того факту, що обвинувачений ОСОБА_2 не працює та не має стабільного джерела доходу, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України на строк один рік.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, правила складання покарань, передбачені ч. 3 ст. 72 КК України, не можуть виключати застосування положень кримінального закону щодо призначення покарання засудженому за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_2 був засуджений вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 20.02.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. Вирок набрав законної сили 22.03.2024. Натомість, обвинувачений ОСОБА_2 вказане покарання не відбув у повному обсязі, не відпрацьованими залишились 72 (сімдесят дві) години громадських робіт.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання повністю до покарання призначеного за цим вироком не відбутого покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 20.02.2024, з урахуванням з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого при переведенні та складанні покарань одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді одного року дев`яти днів обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000050 не обирався.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 71, 72, 389 КК України, ст.ст. 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 20.02.2024 та призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його отримання.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1