провадження № 1-кп/361/384/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001845 від 28 вересня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжичі Броварського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року близько 07 год. 35 хв. ОСОБА_6 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Бобрицька селища Велика Димерка Броварського району Київської області, в напрямку до автодороги «Київ-Чернігів», в порушення вимог п. 2.3б Правил дорожнього руху, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, відволікся та маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які переходили проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху водія по нерегульованому пішохідному переходу поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявив злочинну недбалість, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого транспортного засобу, а в разі потреби зупинки, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека і як наслідок скоїв наїзд на останніх.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_8 від отриманих травм померла 22 жовтня 2021 року у Брвоарській БКЛ.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б) та п. 18.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_9 .

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Про вчинене щиро розкаявся, у судовому засіданні показав, що він частково відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_4 , зобов`язався шляхом укладення із нею договору в майбутньому ще відшкодувати шкоду, зазначив, що у момент дорожньо-транспортної пригоди він був тверезий, після цієї пригоди він за кермо транспортного засобу більше не сідає, просив не позбавляти його волі.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала подану нею до суду письмову заяву, в якій остання просить не застосовувати до ОСОБА_6 покарання, пов`язане з позбавленням волі, жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_6 не має, їй частково відшкодовано майнову та моральну шкоду у розмірі 190 тис. грн, також вона уклала з обвинуваченим договір щодо решти суми заподіяної шкоди.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому.

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає шире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, та вчинений з необережності, думку потерпілої, яка при визначенні міри покарання просила не застосовувати до ОСОБА_6 покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, суд призначає ОСОБА_6 покарання, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність у своїй сукупності з тяжкістю, обставинами та наслідками вчиненого ним кримінального правопорушення, не дають підстав призначити максимально можливе покарання, передбачене за вчинення злочину, в якому обвинувачується останній, а вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на те, що обвинувачений раніше не судимий, дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необережності, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, частково відшкодував потерпілій збитки, та зобов`язався у майбутньому здійснити повне відшкодування шкоди відповідно до договору про відшкодування шкоди від 11 жовтня 2024 року, а також врахувавши думку державного обвинувача, який просив застосувати щодо обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, думку потерпілої, викладену в її заяві, в якій вона просила не застосовувати до обвинуваченого покаранння, пов`язане з позбавленням волі, в судових дебатах підтримала думку прокурора про застосування до обвинуваченого випробувального терміну, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про відшкодування шкоди підлягають залишенню без розгляду, оскільки від останніх до суду надійшли письмові заяви, в яких зазначено про відмову потерпілих від цивільних позовів та просять їх залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у провадженні відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368 - 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у провадженні на загальну суму 7 244 (сім тисяч двісті сорок чотири) гривень 04 коп. (висновок № СЕ-19/111-21/47289-ІТ на суму 2 059,44 грн; висновок № КСЕ-19/111-21/53842 на суму 5 184,60 грн) стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернутий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , - залишити в останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.Суддя: ОСОБА_1