ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1964/24
УХВАЛА

"13" листопада 2024 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Петриківка в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000305 від 01.09.2024 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 ;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

Встановив:

23.10.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшли матеріали обвинувального акта у кримінальному № 0000305 від 01.09.2024 стосовно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Справа з урахуванням положень ст. 35 КПК України передана головуючому судді ОСОБА_1 . 24.10.2024.

Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Ухвалою суду від 28.10.2024 призначено підготовче судове засідання по справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно з Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 о 05.30 год. на території України введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому Указами Президента України продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно відомостей зазначених у обвинувальному акті обвинувачений органами досудового слідства обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, переведений наказом командира військової частини НОМЕР_1 на посаду солдат військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби поблизу АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, усвідомлюючи реальну можливість своєї участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у військовій частині A0335, без відповідних дозволів командирів або начальників, без поважних причин, 24.02.2023 не з`явився до нового місця несення служби у район розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), а прибув до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з 24.02.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до місця розташування військової частини A0335 не приймав, за наявності реальної можливості для цього, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 16.10.2024, тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор просив направити справу до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки дійсно військова частина та місце, де був виявлений обвинувачений територіально знаходяться за межами юрисдикції Петриківського районного суду Дніпропетровської області.

Обвинувачений не заперечував щодо направлення справи до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши зміст обвинувального акту, прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України).

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення у будь-якому разі (п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України).

Згідно пред`явленого обвинувачення в тексті обвинувального акта зазначено, що обвинувачений був на підставі наказу переведений на посаду солдат військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби поблизу АДРЕСА_3 до якої не з`явився, а прибув до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з 24.02.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Виходячи зі змісту диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України, з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу. При цьому умисел спрямований саме на самовільне залишення або нез`явлення військовослужбовця до певного місця дислокації військової частини, а з`явлення до військової комендатури, військового комісаріату, військової прокуратури тощо не охоплюється умислом спрямованим на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України. Окрім того, злочинний результат у вигляді відсутності військовослужбовця настає саме за місцем дислокації військової частини або несення служби.

Таким чином, місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407КК України є місце розташування військової частини або місця служби.

Отже, виходячи із цього, місцем вчинення злочину є місце розташування військової частини, яка дислокувалася за межами територіальної юрисдикції Петриківського районного суду Дніпропетровської області.

Суд зазначає, що ні місцезнаходження військової частині (судом юрисдикція якого поширюється на цю територію є Ратнівський районний суд Волинської області), а ні місце проживання (судом юрисдикція якого поширюється на цю територію є Царичанський районний суд Дніпропетровської області), де перебував (виявлений) обвинувачений територіально не підсудна Петриківському районному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність направлення кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до суду апеляційної інстанції з метою встановлення підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Керуючись статтями 7, 9, 34, 42, 314, 369-372 КПК України, суд, -

Постановив:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000305, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності, в порядку ст. 34 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено 14.11.2024 о 11:00 год.

Суддя ОСОБА_1