27.09.2024
Справа № 642/5922/24
Провадження № 1-кс/642/3450/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої посадової особи другого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

23.09.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вище вказана скарга в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, щодо невнесення слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою представника військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 09.05.2024 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було направлено заяву, вих. №2724, в якій зазначено що номер обслуги 2 розрахунку (ДШКМ) 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 01.03.2024 вчинив на думку командира, дії, в яких вбачаються формальні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 Кримінального Кодексу України Самовільне залишення військової частини або місця служби.

Первинні пошукові заходи, щодо розшуку військовослужбовця позитивних результатів не дали. Рідні, співслужбовці місцезнаходження не знають. На зв`язок з рідними не виходив, про свої дії нікому не повідомляв.

Заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення направлена до ТУ ДБР у м.Полтаві поштовим відправленням № 391 від 11.05.2024, яке отримано адресатом 14.05.2024.

Визначений ч. 1 ст. 214 КПК України строк для внесення відповідних відомостей до ЄРДР закінчився, однак станом на 02.09.2024 ТУ ДБР у м. Полтаві не повідомило військову частину НОМЕР_1 ані про отримання та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення за вих.№2724 від 09.05.2024, ані про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за вказаним у заяві (повідомленні) фактом.

Таким чином, відомості за заявою в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесені. Заявник просить зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внести відомості за заявою за вих.№2724 від 09.05.2024 у до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 24.09.2024 клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про продовження строку для звернення до суду задоволено, відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.

У судове засідання представник заявника не з`явився, у скарзі просив її задовольнити та розглянути за його відсутності.

Представник Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у судове засідання не з`явився.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Крім того, судом направлялися запити до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на отримання інформації щодо результатів розгляду повідомлення військової частини НОМЕР_2 за вих. №2724 від 09.05.2024. Відповіді на які суду не надано.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України,

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що 09.05.2024 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було направлено заяву, вих. №2724, в якій зазначено що номер обслуги 2 розрахунку (ДШКМ) 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 01.03.2024 вчинив на думку командира, дії, в яких вбачаються формальні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 Кримінального Кодексу України Самовільне залишення військової частини або місця служби.

Первинні пошукові заходи, щодо розшуку військовослужбовця позитивних результатів не дали. Рідні, співслужбовці місцезнаходження не знають. На зв`язок з рідними не виходив, про свої дії нікому не повідомляв.

Заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення направлена до ТУ ДБР у м. Полтаві поштовим відправленням № 391 від 11.05.2024, яке отримано адресатом 14.05.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно вимог ст. 214 КПК України слідчий проводить досудове розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування без внесення відомостей до ЄРДР проводити заборонено. Данні вимоги ст. 214 КПК України мають імперативний характер.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до частини 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до постанови Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато, а якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

09.05.2024 року за вих. №2724 було направлено повідомлення про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Як вбачається зі скарги, і вказаний факт не спростований на час розгляду скарги, відомості щодо обставин відображених у зверненні на час розгляду скарги слідчим суддею, до ЄРДР не внесені та жодної відповіді заявнику не надходило.

Тобто, строки визначені ст. 214 КПК України, суб`єктом оскарження не дотримані.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотрималися власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов унесення відомостей до ЄРДР, апріорі, вони удалися, до фактичного уникнення виконання своїх обов`язків. Тим самим, отримали вигоду від своїх порушень та позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України,

Пунктом 1 частини 1 статті 303КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022р. у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

З огляду на викладене скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

ухвалив:

Скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої посадової особи другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві розглянути заяву командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 09.05.2024 року за вих. №2724, направлену поштою та надати заявнику відповідь.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1