Провадження по справі № 1-кс/752/5250/24
У Х В А Л А

іменем України

"23" вересня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1-го відділу слідчого управління ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

встановив:

28 червня 2024 року старший слідчий 1-го відділу СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для здійснення спеціального досудового розслідування.

Вирішуючи клопотання слідчого, заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали, які додані до клопотання слідчим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва за правилами територіальної підсудності. Клопотання слідчого відповідає вимогам ч.2 ст. 297-2 КПК України, подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом є Слідче управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, який розташований на території Голосіївського району м. Києва.

Вирішуючи питання, що визначені у ч. 1 та ч.2 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів, доданих до клопотання встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що з 20.02.2014 по теперішній час територія Автономної Республіки Крим, відповідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є тимчасово окупованою територією з боку РФ, на яку поширюється дія Конституції та законів України тощо.

В порушення ст. ст. 42, 43 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, РФ використовуючи фактичний контроль над тимчасово окупованою територією АР Крим прийняла нові закони та утворила власні органи влади, у тому числі судові органи.

Для забезпечення роботи незаконно створених судових органів, згідно з указом президента РФ № 786 від 19.12.2014, на посаду «судьи Белогорского райнного суда Республики Крым» призначено громадянку України ОСОБА_6 , яка до 20.02.2014 обіймала посаду судді Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 федерального закону РФ «О статусе судей в РФ» від 26.06.1992 № 3132-1 суддею в РФ може бути громадянин РФ, який має вищу юридичну освіту та відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, визначених конституцією РФ, федеральними конституційними законами, а також федеральними законами.

ОСОБА_6 , будучи наділена окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя РФ є тимчасово окупованою, розглянула справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1.1 ст. 18.8 кодексу про адміністративні правопорушення РФ, щодо громадянина України ОСОБА_7 , який згідно з матеріалами справи, допустив порушення режиму перебування (проживання) в РФ, яке виразилося у відсутності документів підтверджуючих право на перебування (проживання) в РФ.

Будучи суддею, яка згідно з ч.5 ст. 11 «Кодексу судейской этики РФ» затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012, яка повинна знати про зміни в законодавстві РФ, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції, що стосуються захисту прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику у т.ч. Європейського Суду з прав людини та будучи колишнім професійним суддею України, яка володіє чинним законодавством України, частиною якого є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ОСОБА_6 розуміла, що ОСОБА_7 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій РФ території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи РФ чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та, що ОСОБА_7 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції не може бути позбавлений, у будь-якому випадку або будь-яким способом, переваг цієї Конвенції, ОСОБА_6 діючи умисно з метою примусового переміщення, 31.01.2021 ухвалила рішення у справі №5-226/2021, яким визнала ОСОБА_7 винуватим у вчиненні правопорушення ч. 1.1 ст. 18.8 кодексу про адміністративні правопорушення РФ та застосувала до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з адміністративним видворенням за межі РФ.

При цьому, зі змісту рішення у справі №5-226/2021 вбачається, що в ході розгляду справи ОСОБА_6 було встановлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, проживав на території Автономної Республіки Крим і після її тимчасової окупації РФ, допустив порушення режиму перебування (проживання) в РФ, яке виразилося у відсутності у нього документів підтверджуючих право на перебування (проживання) в РФ.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 147 Конвенції (IV) незаконне переміщення особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_6 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_7 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустила порушення вимог ст.ст. 3, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах, які досліджено слідчим суддею в ході розгляду клопотання, зокрема на: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.02.2024; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2024; протоколах огляду інтернет-ресурсів (berkly), а саме огляду реєстру судових рішень РФ, згідно якого було оглянуто рішення так званої судді «Білогірського районного суду Республіки Крим» №5-226/2021 від 31.03.2021 ОСОБА_6 , на підставі якого було видворено ОСОБА_7 , огляду реєстру судових рішень РФ, згідно якого було оглянуто останнє рішення, яке вона приймала будучи так званою суддею «Верховного суду Республіки Крим»; відповіді Вищої ради правосуддя, якої згідно якої у 2012 році ОСОБА_6 було призначено на посаду судді Нижньогірського районного суду АР Крим, а у 2016 році ОСОБА_6 було звільнено з даної посади; відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, згідно якої у 2016 році ОСОБА_6 було звільнено з посади судді Нижньогірського районного суду АР Крим; указі президента РФ про призначення ОСОБА_6 на посаду «Судді Білогірського районного суду Республіки Крим»; указі президента РФ про призначення ОСОБА_6 на посаду «судді Верховного суду Республіки Крим»; відповіді Офісу Президента України про те, що ОСОБА_6 не позбавлена громадянства України; відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, згідно якої 01.09.2021 ОСОБА_7 перетнув кордон з Україною, тощо.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, та позбавлений можливості оцінки доказів на предмет їх належності та допустимості. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

За даними органу досудового розслідування, на даний час ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим. Відомості про її повернення на материкову територію України відсутні.

Території АР Крим на даний час відповідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 проживає (перебуває) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Згідно із ч.3 ст.12 Закону №1207-VII порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються КПК України.

Згідно із абз. 1 ч.8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що вона виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами 1,2, 4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває (проживає) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з якою не здійснюється поштове сполучення, її виклик до заступника начальника відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_4 для допиту та вручення підозри на 17.06.2024, 18.06.2024 та 19.06.2024 на 10 год 00 хв, здійснювався відповідно до вимог ч.8 ст. 135 КПК України шляхом розміщення публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (публікація від 17.06.2024) та у газеті «Урядовий кур`єр» (№ 120 ( 7780 ) від 13.06.2024)

На виклики заступника начальника відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не з`явилася. Клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру до органу досудового розслідування та прокуратури АР Крим та м. Севастополі не направляла.

Згідно із абз.2 ч.8 ст. 135 КПК України особа, зазначена в абз. 1 ч. 2 ст. 135 КПК України, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наведені обставини дають підстави вважати, що порядок виклику ОСОБА_6 для проведення певних процесуальних дій, передбачений КПК України, органом досудового розслідування був дотриманий, що дає слідчому судді підстави вважати, що ОСОБА_6 належним чином повідомлена про виклики до прокуратури АР Крим та м. Севастополі та тричі на виклики не з`явилася.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

17 червня 2024 року старшим слідчим 1-го відділу СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_4 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, за ознаками порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Письмове повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 у порядку ч.8 ст. 135 КПК України шляхом розміщення публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (публікація від 17.06.2024) та у газеті «Урядовий кур`єр» (№ 120 ( 7780 ) від 13.06.2024).

Також письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено за допомогою електронного поштового відправлення за останнім відомим місцем роботи на офіційну пошту «Верховного суда Республики Крым» за адресою: « ».

Крім того, постановою старшого слідчого 1-го відділу СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 призначено захисника з числа адвокатів Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для здійснення захисту ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021.

17.06.2024 старшим слідчим 1-го відділу СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 вручено примірник повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021 залученому захиснику ОСОБА_5 .

Зазначене свідчить, що ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021.

Згідно ч.7 ст. 42 КПК України підозрюваний зобов`язаний прибути за викликом до органу досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Частиною 1 ст. 297-4 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.2 ст. 297-4 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема ст. 438 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідні положення про підстави для спеціального досудового розслідування також міститься у п. 20-1 КПК України.

Зазначені вище обставини доводять, що орган досудового розслідування використав всі можливості для того, щоб ОСОБА_6 , яка є підозрюваною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, під час здійснення досудового розслідування щодо неї, могла реалізувати права, які гарантується їй статтею 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, зокрема: бути терміново і докладно повідомленою про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним захисником; бути засудженою у її присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника; бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_6 знає (повинна знати) про розпочате щодо неї кримінальне провадження, відмовився від права предстати перед органом досудового розслідування та захищати себе тощо.

Постановою старшого слідчого 1-го відділу СУ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 від 20.06.2024 підозрювана ОСОБА_6 оголошена у розшук, у зв`язку з чим досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021 зупинено до її розшуку.

Зазначене вище, дає слідчому судді підстави дійти висновку, що прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, що відповідно до ст. 297-4 КПК України є підставою для задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 23.10.2021 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Білогірськ АР Крим, громадянки України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 30.09.2024 о 17 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1