№ провадження 1-кс/495/2408/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001592 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України у якому вона просила:

- скасувати арешт в частині позбавлення права користування на автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1993, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 04.05.2006 на ім`я ОСОБА_4 .

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 по справі № 495/10048/24 у кримінальному провадженні №0001592 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, був накладений арешт у вигляді заборони відчуження та користування до проведення необхідних судових авто технічних експертиз на автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1993, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 04.05.2006 на ім`я ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню були проведені усі судові авто технічні, транспортно-трасологічні експертизи по дослідженню обставин наїзду на пішохода, до яких були залучені експерти Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) МЮ України в присутності користувача майна.

На думку заявника на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту, оскільки призначені в рамках досудового розслідування експертизи проведені, подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту за відсутності проведення будь-яких інших слідчих дій в рамках кримінального провадження піддає користувача майна необґрунтованому процесуальному примусу, у зв`язку з чим ОСОБА_5 просила скасувати арешт.

Позиції сторін.

В судове засідання користувач майна не з`явилась, надала заяву за вхідним №32979/24-Вх., в якій просила клопотання розглядати за її відсутності та задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву за вхідним № 32974/24-Вх в якій просив клопотання розглядати за його відсутності та не заперечував проти скасування арешту.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001592 надано належним заявником.

Як вбачається з наданих до матеріалів клопотання документів 04.11.2024 о 21 год. 30 хв. перехрестя вулиць Кишинівська та Степова в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, був вилучений транспортний засіб, який в результаті наїзду на пішохода залишив на собі сліди правопорушення і є речовим доказом у кримінальному провадженні а саме:

- автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1993, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 04.05.2006 на ім`я ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 05.11.2024 зазначений транспортний засіб на підставі положень ст.ст. 56 98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 від 11.11.2024 по справі № 495/10048/24 у кримінальному провадженні №0001592 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, було накладено арешт у вигляді заборони відчуження та користування до проведення необхідних судових авто технічних експертиз на автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1993, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 04.05.2006 на ім`я ОСОБА_4 .

Слідчим у клопотанні зазначалось, що в рамках досудового розслідування винесно постанову про призначення авто технічної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 05.11.2024.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що згідно заяви слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області вказана експертиза проведена та необхідність у подальшому застосування заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - на власника майна. При цьому жоден учасник не позбавлений можливості надати докази.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження прав користувача.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення відпала через завершення проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001592 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 по справі № 495/10048/24 в частині заборони користування на автомобіль «Nissan Vanette», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1993, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 04.05.2006 на ім`я ОСОБА_4

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1