Справа № 639/7315/21
Провадження № 1-кп/639/83/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001445 від 17.11.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, який має вищу освіту, є фізичною особою-підприємцем, пенсіонера, неодруженого, інваліда війни 2-ї групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 16.11.2020 року, приблизно о 18:30 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , в районі будинку АДРЕСА_2 , діючи необережно, перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці своїх дій, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, проявив неуважність та безпечність, своєчасно не виявив небезпеку у вигляді пішохода ОСОБА_14 , 1947 р.н., який переходив проїзну частину зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля "Mersedes-Benz Vito» за його задньою частиною, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, згідно з якими:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою змін напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створі перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повні створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

За наслідками порушень ПДР України ОСОБА_13 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_14 задньою частиною автомобіля "Mercedes-Benz Vito», внаслідок чого йому згідно з висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 08-42/2021 /КСЕ-19/121-21/13372-ІТ від 30.08.2021 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки по випуклим поверхням великих півкуль мозку (переважно тім`яних часток) та під «м`які мозкові оболонки по верхній поверхні мозочка в ділянці черв`ячка», з наявністю - синця на верхній повіці правого ока і забитої рани на фоні вогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в потиличній ділянці; закритої травми грудної клітки у вигляді множинних (12-ти) переломів правих ребер (2-8-го ребер по середній пахвовій лінії та 4-8-го ребер по парахребтовій лінії) без пошкодження пристінкової плеври, перелому грудного відділу хребта - розриву міжхребцевого диску між 6 і 7-м грудними хребцями з дрібнолоскутними розривами зв`язкового апарату хребта, крововиливами в м`які тканини в ділянці зазначених ушкоджень, а також крововиливом в праву плевральну порожнину з наявністю велико-вогнищевого крововиливу в м`які тканини спини праворуч.

Причиною смерті ОСОБА_14 слід вважати гостру серцево-легеневу недостатність, обумовлену важкою торакальною травмою з множинними правосторонніми переломами ребер та переломом хребта на рівні середньо- грудного відділу.

Таким чином, між отриманими постраждалим тілесними ушкодженнями та настанням смерті наявний причинно-наслідковий зв`язок.

Описана вище закрита травма грудної клітини у вигляді множинних (12- ти) переломів правих ребер, перелому середньо-грудного відділу хребта з розривами зв`язкового апарату та наявністю велико-вогнищевого крововиливу в м`які тканини спини праворуч носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку та мозочка з наявністю синця на верхній повіці правого ока і забитої рани на фоні вогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в потиличній ділянці носить ознаки легкого тілесного ушкодження.

Приймаючи до уваги відомості з матеріалів справи, враховуючи конструктивні властивості автомобіля «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , характер та локалізацію встановлених на трупі постраждалого тілесних ушкоджень, механічних пошкоджень і нашарувань, виявлених при проведеному дослідженні куртки померлого, механізм травми вбачається наступним: в момент первинного контакту з транспортним засобом, що рухався заднім ходом, ОСОБА_14 вірогідніше за все розташовувався в районі задньої дверці автомобіля і знаходився у вертикальному положенні, про що може свідчити встановлена при огляді місця ДТП ділянка зчісування пилового шару на склі задньої дверці автомобіля (в районі кріплення щітки склоочисника). Внаслідок поштовху задньою частиною автомобіля, який рухався заднім ходом, відбулося падіння ОСОБА_14 на дорожнє покриття і, при знаходженні постраждалого на останньому в горизонтальному положенні, лежачи на передній поверхні тіла та будучи оберненим до автомобіля переважно правою бічною поверхнею тулуба, за рахунок поступального руху заднім ходом транспортного засобу, тіло ОСОБА_14 , а саме права половина грудної клітки і голова, піддавалися сукупній травматичній дії - ударне навантаження на потиличну ділянку, стиснення правої половини грудної клітини між низько розташованими деталями задньої частини кузова автомобіля та дорожнім покриттям, з деяким просуванням по останньому і ротацією (обертанням) тулуба навколо його вертикальної осі.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121- 20/21009-ІТ від 11.12.2020 дії водія автомобіля «Mersedes-Benz Vito» ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_13 виразилися в тому, що він 16.11.2020, приблизно о 18:30, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , в районі будинку АДРЕСА_2 , діючи необережно, перед початком руху заднім ходом не переконався у безпеці своїх дій, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, проявив неуважність та безпечність, своєчасно не виявив небезпеку у вигляді пішохода ОСОБА_14 , 1947 р.н., який переходив проїзну частину зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля "Mersedes-Benz Vito» за його задньою частиною, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , що спричинило вищевказані наслідки у вигляді смерті потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 своєї винуватості у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав. В ході допиту пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_2 , автомобілі паркуються на вулиці перед будинком. 16.11.2020 він припаркував автомобіль передньою частину до бордюру. Близько 18-20 год. він підійшов до автомобіля. З правого боку від його автомобіля перебував автомобіль «Чері», в якому знаходився його сусід ОСОБА_15 та дівчина, далі знаходився автомобіль «Газель», а з лівого боку - автомобіль RAV. Обвинувачений сів за кермо, подивився у дзеркало заднього виду, включив ближнє світло, подав звуковий сигнал та почав рухатися заднім ходом з поворотом праворуч. Здаючи назад, він проїхав метрів 10-15, зупинився та включив передню передачу. Проїхав вперед також 10-15 метрів, після чого до його автомобіля підбіг сусід ОСОБА_15 , постукав по водійській двері та сказав, що обвинувачений, здаючи назад, штовхнув людину та вона впала. Він разом із ОСОБА_15 підійшов до людини, яка лежала на правому боці. Обвинувачений впізнав його як ОСОБА_16 , який мешкає по сусідству. Він ще дихав. З голови йшла кров. ОСОБА_13 викликав швидку допомогу, також викликали поліцію. Після приїзду швидкої допомоги було констатовано смерть.

Під час руху обвинувачений не відчував будь-якого контакту чи удару. У нього водійський стаж 30 років. Поліцейські виготовили схему ДТП, зробили фотозйомку, опитали його, ОСОБА_15 та ще одного хлопця на ім`я ОСОБА_17 . На автомобілі не було ніяких ушкоджень, лише на задньому стеклі був зчіс пилу, але його фактично спричинив ОСОБА_15 , який стукав у вказане стекло.

Він постійно користується автомобілем, почував себе нормально, спиртних напоїв та наркотичних засобів не вживав. Автомобіль перебував у справному стані. Він не пам`ятає, чи було включено вуличне освітлення. Потерпілий переходив дорогу через велике перехрестя. Автомобіль обладнаний правим та лівим дзеркалами заднього виду. У багажнику було 20-30 кг вантажу, який не заважав огляду через заднє скло. Якою була погода - не звертав уваги.

Він взагалі не бачив загиблого. Експерт, що робив першу експертизу, зазначив, що ОСОБА_14 загинув від природніх причин. Вважає, що навіть якщо і був контакт між автомобілем та ОСОБА_14 , то причиною його смерті такий контакт не був. Автомобіль був у пилу, який фактично стертий не був. На задній двері автомобіля невелике віконце с не дуже добрим оглядом.

Просив визнати його невинуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні та виправдати. Якщо суд дійде до висновку про його винуватість, просив призначити несуворе покарання та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_13 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вона підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в ході допиту пояснила, що загиблий ОСОБА_14 - її чоловік. З ОСОБА_13 вона була візуально знайома, вони з ним мешкали на одній вулиці. Очевидцем подій не була. 16.11.2020 приблизно о 19-00 год. до неї прийшла сусідка та повідомила про подію. Вона прийшла на місце ДТП та побачила мертвого чоловіка, який лежав на спині на проїзній частині, під головою була невелика калюжа крові. До неї підходив ОСОБА_18 , висловлював співчуття, пропонував допомогу. У подальшому ОСОБА_13 повністю взяв на себе витрати на поховання, організовував його, повністю відшкодував заподіяну шкоду. Чоловік до останнього дня працював. Інколи міг вжити спиртне після роботи. Того дня він йшов з роботи додому. Чоловіку було 73 роки, важких хронічних захворювань у нього не було. Він майже не звертався до лікарів, тому потерпіла не могла точно знати про захворювання. Амбулаторну карту чоловіка слідчий у неї не запитував. Просила у разі визнання винуватим ОСОБА_13 не призначати йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_19 в ході допиту повідомив, що 16.11.2020 він стояв біля магазину по вул. Москалівській. Бачив, як ОСОБА_18 ( ОСОБА_13 ) від`їжджав від будинку заднім ходом на невеликій швидкості, повертаючи вправо, та задньою лівою частиною (задні двері) контактував з пішоходом, який від поштовху впав та вдарився головою об асфальт. ОСОБА_18 одразу викликав швидку допомогу. З лівого та правого боків від автомобіля ОСОБА_13 були припарковані інші автомобілі. На вулиці починало темніти, місце контакту не освітлювалося. Пішохід йшов повільно, поза межами пішохідного переходу, переходячи дорогу по діагоналі, дивився вниз. Одразу після контакту з пішоходом ОСОБА_18 почав рухатися вперед, але свідок та інша особа побігли до нього та зупинили. Чи були на автомобілі увімкнуті засоби освітлення - свідок не пам`ятає. Вважає, що пішохід опинився в мертвій зоні для водія. Також пояснив, що пішохід був повернутий до автомобіля лівим боком та впав на правий бік. Після падіння пішохода іншого контакту між ним та автомобілем не було. Він не бачив бруду на одязі потерпілого. На автомобілі ОСОБА_13 був зчіс пилу, тому що чоловік, який також бачив подію, стукав у задні двері автомобіля, коли останній почав рухатися після контакту з пішоходом.

Від свідка до місця ДТП було приблизно 15 метрів. Коли він побачив пішохода в момент початку руху автомобіля, пішохід йшов по діагоналі відносно бордюру, перебуваючи позаду автомобіля.

Він брав участь у слідчому експерименті 25.11.2021. Він показував слідчому, з якою швидкістю рухався пішохід. Також 06.08.2021 він приймав участь у слідчому експерименті з натурним моделюванням.

Свідок ОСОБА_20 в ході допиту повідомив, що 16.11.2020 він припаркував свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_2 , автомобіль був повернутий заднього частиною до бордюру. З правого та лівого боків були автомобілі. Фактично одночасно від бордюру заднім ходом виїжджав автомобіль Mercedes, який перебував з правого боку від автомобіля свідка. яким керував його сусід ОСОБА_13 . Бічний інтервал між автомобілем ОСОБА_13 та іншими автомобілями був біля 1 метру. Свідок паркувався та дивився в дзеркала. Дружина, яка перебувала поруч, почала кричати, він повернувся вперед та побачив людину, яка лежала під заднім колесом автомобіля Mercedes, який вже був розвернутий до свідка задньою частиною. До людини було приблизно 5 м від автомобіля свідка. Свідок побіг за автомобілем, почав кричати, стукав у водійські двері та зупинив. У постраждалого крові не бачив. Свідок викликав швидку, ОСОБА_13 також телефонував до швидкої допомоги. Безпосередньо моменту наїзду свідок не бачив. Він бачив, як автомобіль продовжував деякий час рухатися заднім ходом та фактично штовхав колесом пішохода, на відстань до 0,5 м. Потім зупинився та почав рухатися вперед, проїхавши приблизно 10 м. Під час події вказана ділянка дороги була погано освітлена. У задні двері автомобіля свідок не стукав. Постраждалий лежав на правому боці, у нього з голови текла кров, але свідок не придивлявся на нього. Ушкоджень на автомобілі ОСОБА_13 він не бачив.

Він брав участь у слідчому експерименті 24.10.2021, для участі в якому його викликав слідчий. Експеримент проводився вдень. До цього він подавав слідчому заяву, в якій відмовлявся проходити слідчий експеримент, оскільки не міг показати нічого важливого для справи. Чому в подальшому погодився взяти участь у слідчому експерименті, пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_21 в ході допиту пояснив, що в його провадженні, як слідчого, перебувало кримінальне провадження № 0001445 від 17.11.2020.

В ході досудового розслідування ним призначалися експертні дослідження, в яких зазначав вихідні дані, які містяться в інших матеріалах кримінального провадження, в тому числі щодо автотехнічної експертизи. Зазначив, що в ході проведення авто технічної експертизи експертам не вдалося надати відповіді на всі поставлені питання, оскільки у показаннях ОСОБА_13 були відсутні всі необхідні вихідні дані.

Підставою для пред`явлення ОСОБА_13 підозри були, в тому числі, і висновки комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи. Для відповіді на питання, що стосуються виключно питань авто технічного характеру, в тому числі щодо порушення учасниками ДТП Правил дорожнього руху, призначалася саме авто технічна експертиза.

Саме комплексна експертиза надала відповідь на питання щодо причини смерті ОСОБА_14 та механізму наїзду.

Фактичні дані, отримані в результаті слідчого експерименту з натурним моделюванням за участю свідка ОСОБА_19 , були, в тому числі, відображені у прикладеній до протоколу таблиці.

Показання ОСОБА_19 , надані слідчому, щодо того, що бачив постраждалого з моменту, коли він вже рухався по проїзній частині, є об`єктивними, вони не були жодним чином викривлені при призначенні експертизи.

Встановлений слідством механізм ДТП зазначений в повідомленні про підозру ОСОБА_13 . При цьому розбіжності між підозрою та висновком експертизи

При дослідженні експерти брали до уваги всі матеріали справи, фактичні дані, встановлені в ході досудового розслідування,в тому числі фактичні тілесні ушкодження, особливості автомобіля

Також свідок зазначив, що має право просити експертну установу призначити конкретного експерта для проведення дослідження, чим він як слідчий і скористався задля об`єктивності досудового розслідування.

В ході судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_22 , забезпечити явку якої до суду не виявилось можливим. Проти зазначеного сторона захисту не заперечувала. Відмову було прийнято судом.

Винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2020, що було розпочато о 19-45 год. та закінчено о 22-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ДТП відбулася на паркові біля вказаного будинку. Безпосередньо на місці пригоди знаходиться автомобіль «Mersedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , який не має механічних ушкоджень, на склі задньої двері мається зчіс пилу. Також на місці події виявлено труп ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями (к/п, а.с. 9-17).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10-12/3364-Дм/20 від 30.12.2020, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено:

ознаки гострого порушення кровообігу: рясні, зливні трупні плями, рідкий стан крові, венозне повнокров`я внутрішніх органів, набряк легень, тканини головного мозку та його оболонок, альвеолярна емфізема легень; крововиливи у вигляді крапок на поверхні легенів;

патологічні зміни з боку серцево-судинної системи у вигляді: атеросклерозу вінцевих артерій серця із звуженням останніх до 2/3, атеросклерозу аорти та судин головного мозку;

морфологічні прояви гіпертонічної хвороби: збільшення маси та розмірів серця, розширення його порожнин, гіпертрофія лівого шлуночку серця, в`ялість серцевого м`яза;

патологічні зміни з боку центральної нервової системи: в речовині головного мозку в лівій півкулі вбачається ділянка гострого порушення мозкового кровообігу, що мала місце раніше, при судово-гістологічній експертизі («мозочок» - у присланій ділянці речовини головного мозку виявлені ознаки гострого порушення кровообігу, які характерні для ішемічного ураження тканини мозку.

На підставі викладеного та беручи до уваги дані лабораторних експертиз, експерт приходить до висновку, що причиною смерті ОСОБА_14 явилися описані вище патологічні зміни з боку серцево-судинної системи та центральної нервової системи, що призвели до розвитку гострого порушення мозкового кровообігу, обумовлені ішемічним інфарктом мозочка.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , виявлені наступні ушкодження:

Закрита травма голови у вигляді: синці на верхній повіці правого ока (1), забійної рани на голові (1), крововиливу в потиличній ділянці (1), крововиливів мід м`які мозкові оболонки мозочка та в тім`яній області зліва, які утворилися у короткий термін до настання смерті або в період вмирання, від дії тупих предметів, що в ушкодженнях не відображають індивідуальних особливостей травмуючи поверхонь, впливу на настання смерті не мали, носять ознаки легких тілесних ушкоджень;

Закрита травма грудної клітки - переломи ребер справа (2-8 ребер по середньо-пахвовій лінії та 4-8 ребер по при хребтовій лінії), розрив між хребцевого диску грудного відділу хребтового стовпа між 6-7 грудними хребцями, крововиливи на задній поверхні грудної клітки справа, наявність рідкої крові в правій плевральній порожнині (гемоторакс), які утворилися у короткий термін до настання смерті або в період вмирання від дії тупих твердих предметів (предмета), не відобразивши в ушкодженнях індивідуальних особливостей своїх травмуючи поверхонь. Ступінь тяжкості даної травми грудної клітки визначити не виявляється можливим у зв`язку з невизначеною клінічною картиною.

При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_14 виявлений етиловий спирт в кількості: в крові - 1,38 проміле, в сечі - 0,75 проміле, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Група крові від трупа ОСОБА_14 - А з ізогемаглютиніном анти-В (к/п, а.с. 27-31).

Експерт ОСОБА_23 , допитаний за клопотанням захисту, в ході допиту пояснив, що за постановою слідчого проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_14 № 10-12/3364-Дм/20 від 30.12.2020. Висновки експертного дослідження підтримав. На запитання сторін кримінального провадження зазначив, що при дослідженні трупа характерних для ДТП тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 виявлено не було. Для з`ясування причин смерті в даному випадку необхідно мати висновки гістологічного дослідження. Отримані дані свідчили про ішемічне враження головного мозку у ОСОБА_14 , (ішемічний інфаркт), що свідчить про те, що останній помер природною смертю. Переломи кісток хребту, наявні у ОСОБА_14 , можуть бути отримані внаслідок падіння з висоти власного зросту. На одязі загиблого також не було виявлено характерних ушкоджень.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_14 , їх ступінь тяжкості у висновку зазначено не було, оскільки зазначені ушкодження не характерні для наїзду автомобіля. Оскільки гістологічним дослідженням встановлено наявність у постраждалого інфаркту головного мозку, що фактично і став причиною його смерті, експерт не визначав механізм утворення тілесних ушкоджень та їх ступінь тяжкості. Вирішення питань взаємного розташування загиблого та транспортного засобу, а також питання утворення виявлених ушкоджень при контакті з транспортним засобом виходило за межі його повноважень, оскільки ці питання пов`язані з автотехнічними дослідженнями, а також дослідженнями одягу загиблого.

ОСОБА_13 отримував водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.11.1990 р. (к/п, а.с. 41).

Згідно листа Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради № 1051 від 26.11.2020, поблизу будинку АДРЕСА_2 зовнішнє освітлення передбачене, керується та контролюється з пульта керування за допомогою терміналу та працювало: 16.11.2020 - включено о 16:12, 17.11.2020 - вимкнено о 01:00 (к/п, а.с. 56).

Згідно листа КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 25.11.2020, 16.11.2020 о 18:35 до служби !103» надійшов виклик з номеру телефону НОМЕР_3 з приводу ДТП за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_14 (к/п, а.с. 60).

Згідно листа начальника УОАЗОР ГУНП в Харківській області від 30.11.2020, за фактом ДТП з потерпілим 16.11.2020 на АДРЕСА_2 , о 18:32 з номеру НОМЕР_4 від громадянина, який представився як ОСОБА_20 , 1994 р.н., надійшло повідомлення про те, що автомобілем «Мерседес» р.н. НОМЕР_1 здійснено наїзд на пішоходу, чоловіка похилого віку (к/п, а.с. 62).

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 7/1780 СЕ-20 від 14.12.2020, на момент експертного огляду рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «Mercedes Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 перебували у працездатному стані та не мали несправностей, які впливали б на їх вихідні параметри (к/п, а.с. 72-79).

В ході огляду транспортного засобу «Mercedes Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 24.11.2020 встановлено наявність пошкодження фарбового покриття в середній частині заднього бамперу, яке зі слів ОСОБА_13 виникло давно при закритті задньої двері автомобіля. Інших пошкоджень не зафіксовано (к/п, а.с. 86-94).

В ході проведення слідчого експерименту 25.11.2020 за участю свідка ОСОБА_19 останній пояснив, що бачив, як автомобіль Мерседес з білим фургоном почав рухатися заднім ходом від бордюру від будинку АДРЕСА_2 з поворотом праворуч по ходу свого руху, з малою швидкістю. Він бачив чоловіка (пішохода), який переходив перехрестя по проїзній частині, рахуючись по діагоналі зліва направо по ходу руху автомобіля. Автомобіль у русі задньою лівою частиною штовхнув пішохода в ліву частину тіла, від чого пішохода відкинуло на дорогу. Автомобіль після наїзду проїхав ще приблизно 20-30 см, зупинився, а потім поїхав вперед.

На місці ДТП було відмічено місцезнаходження трупа пішохода, що було перенесене зі схеми ДТП. Воно розташоване на відстані 9,8 м від бордюру та на відстані 11 м від кута будинку АДРЕСА_2 . Свідок уточнив, що місце наїзду знаходиться на відстані 10 м від бордюру та на відстані 10,1 м від кута будинку.

Автомобіль до початку руху стояв на відстані 0,4 м від передньої частини до бордюра та відстань від його лівого габариту по відношенню до місця наїзду склало 7,4 м. Місце контакту з пішоходом знаходиться на задній двері автомобіля на відстані 0,4 м від лівого габариту. Був виміряний темп руху пішохода, який складає 5 м за 11 сек.

Автомобіль при русі заднім ходом відстань 10 м до місця наїзду подолав за 10 сек. Відстань від задньої частини автомобіля до бордюру в момент початку руху складає 5 м (к.п, а.с. 104-106).

В ході проведення слідчого експерименту 25.11.2020 за участю свідка ОСОБА_13 останній пояснив, що 16.11.2020 біля 18:00 сів за кермо свого автомобіля Мерседес Віто, який був припаркований біля будинку № 36 передньою частиною до будинку. Перед рухом заднім ходом він подивився назад через бокові та салонне дзеркала, нікого поблизу не побачив. Подав звуковий сигнал після чого, з увімкненим ближнім світлом та ліхтарем заднього ходу почав рухатися заднім ходом зі швидкістю 5 км/год., при цьому повертаючи праворуч по ходу свого руху. Так він проїхав приблизно 10 м, після чого зупинився. Ніякого удару в задню частину автомобіля він не чув. Під час руху заднім ходом увесь час дивився в ліве дзеркало. Ніяких обмежень огляду проїзної частини не було. Потім він почав рухатися вперед, повертаючи по ходу руху автомобіля ліворуч. Йому по водійській двері постукав чоловік та сказав, що він збив людину. Він вийшов з автомобіля та побачив постраждалого, який лежав на проїзній частині та якого він до ДТП не бачив.

З показів ОСОБА_13 було відмічено місце, де він зупинився після закінчення руху заднім ходом на відстані 9,8 м від бордюру та на відстані 10,1 м від кута будинку АДРЕСА_2 . У цьому місці лежало тіло постраждалого.

До початку руху заднім ходом автомобіль був розташований таким чином, що відстань від його передньої частини до бордюру складало 0,4 м, бічна відстань від його лівого габариту до місця, де лежав постраждалий після ДТП - 7,4 м. Рухався він зі швидкістю, що була встановлена експериментальним шляхом - 10 м за 10 сек. При русі заднім ходом обмежень огляду з лівого боку автомобіля не було. Автомобілі стояли на перехресті вже за місцем, де лежав постраждалий (к/п, а.с. 107 - 109).

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-20/21009-ІТ від 11.12.2020, згідно показань водія ОСОБА_13 вирішити ряд поставлених перед експертом питань не виявляється можливим, для оцінки дій пішохода ОСОБА_14 не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань; за показаннями свідка ОСОБА_19 : у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. та 10.9 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігання даної події для водія ОСОБА_13 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Mercedes Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Вирішити ряд поставлених перед експертом питань не виявляється можливим, для оцінки дій пішохода ОСОБА_14 не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань (к/п, а.с. 114-117).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи одягу та взуття № 17-11-МК/21 від 19.01.2021 на представлених на експертизу предметах одягу (куртці, брюках та туфлях, в тому числі на слідових поверхнях підошов) трупа ОСОБА_14 яких-небудь свіжих механічних ушкоджень, окрім слідів побутового зносу, не виявлено. При дослідженні куртки, ОСОБА_24 та туфель в ультрафіолетових променях ділянок світіння, характерних для присутності мінеральних мастил, не виявлено. При дослідженні куртки, ОСОБА_24 та туфель в інфрачервоних променях ділянок поглинання інфрачервоних променів, характерних для присутності вуглецевмісних речовин, не встановлено. При візуальному дослідженні представлених на експертизу предметів одягу і взуття ОСОБА_14 яких-небудь грязьових відбитків протектора колеса (коліс) транспортного засобу, що свідчили би про перекочування його (їх) через них не виявлено (к/п, а.с. 129-131).

Відповідно до висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи за матеріалами досудового розслідування № 08-42/2021/КСЕ-19/121-21/13372-ІТ від 30.09.2021:

У відповідності з даними, викладеними в дослідній частині «Висновку експерта» № 10-12/3364-Дм/20 віж 19.11 - 30.12.2020, при судово-медичній експертизу трупа ОСОБА_14 встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень:

Закритої черепно-мозкової травми у вигляді вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки по випуклим поверхням великих півкуль мозку (переважно тім`яних часток) та під «м`які мозкові оболонки по верхній поверхні мозочка в ділянці черв`ячка» з наявністю синця не верхній повіці правого ока і забитої рани на фоні вогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в потиличній ділянці;

Закритої травми грудної клітки у вигляді множинних (12) переломів правих ребер (2-8 ребер по середній пахвовій лінії) та 4-8 ребер по парахребтовій лінії) без пошкодження пристінкової плеври, перелому грудного відділу хребта - розриву між хребцевого диску між 6 і 7 грудними хребцями з дрібнолоскутними розривами зв`язкового апарату хребта, крововиливами в м`які тканини в ділянці зазначених ушкоджень, а також крововиливом в праву плевральну порожнину (близько 120 мл рідкої крові) з наявністю велико-вогнищевого (11х8,5 см) крововиливу в м`які тканини спини праворуч (між правими лопатковою та парахребтовою лініями на рівні 4-7 ребер).

Всі перераховані тілесні ушкодження, з урахуванням їх характеру, утворилися безпосередньо перед настанням смерті, в один короткий проміжок часу від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості поверхонь котрих, що контактували з тілом, не відобразилися і, з огляду на відомі обставини справи, могли бути спричинені при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 16.11.2020, при наїзді транспортного засобу на пішохода.

Слід відмітити, що за результатами повторно проведеної судово-медичної експертизи судово-медичного гістологічного архіву від трупу померлого (у відповідності з «Висновком експерта» № 13/477-С/21 від 17.03 - 23.04.2021 - к/п, а.с. 167-169), при дослідженні головного мозку та препаратів мозочка, окрім дрібно-вогнищевого інфільтративного крововиливу під м`які мозкові оболонки в маркованому препараті «тім`яна ділянка лівої півкулі», встановлено наявність ознак морфологічних проявів порушення проникності стінок судин, що були у минулому, помірного виразного набряку речовини головного мозку; морфологічних проявів венозно-артеріальної мальформації (аномалії розвитку судин) в препараті мозочка з вогнищевим слабким крововиливом під м`які мозкові оболонки навколо. Будь-яких морфологічних змін в підтвердження наявності патологічних станів, обумовлених захворюванням (захворюваннями), які б могли бути конкурентними в ґенезі настання смерті (зокрема ішемічного інфаркту мозочка), не встановлено.

Отже, враховуючи викладене і виходячи з наявних даних та відомих обставин справи, причиною смерті ОСОБА_14 слід вважати гостру серцево-легеневу недостатність, обумовлену важкою тора кальною травмою з множинними правосторонніми переломами ребер та переломом хребта на рівні середньо-грудного відділу.

Таким чином, між отриманими постраждалим тілесними ушкодженнями та настанням смерті наявний причинний зв`язок.

Отримані постраждалим тілесні ушкодження носять ознаки: описана вище закрита травма грудної клітини у вигляді множинних (12) переломів правих ребер, перелому середньо-грудного відділу хребта з розривами зв`язкового апарату та наявністю велико-вогнищевого крововиливу в м`які ознаки спини праворуч - тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку та мозочка з наявністю синця на верхній повіці правого ока і забитої рани на фоні вогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в потиличній ділянці - легкого тілесного ушкодження, яке, зазвичай, спричиняє короткочасний розлад здоров`я.

Приймаючи до уваги відомості з матеріалів справи відносно відомих обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.11.2020, враховуючи конструктивні властивості автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 , характер та локалізацію встановлених на трупі постраждалого тілесних ушкоджень, механічних пошкоджень і нашарувань, виявлених при додатково проведеному дослідженні куртки померлого, механізм травми вбачається наступним:

В момент первинного контакту з транспортним засобом - автомобілем «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 , що рухався заднім ходом, ОСОБА_14 , вірогідніше за все розташовувався в районі задньої дверці автомобіля і знаходився у вертикальному положенні, про що може свідчити встановлена при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2020 ділянка зчісування пилового щару на склі задньої частини автомобіля (в районі кріплення щітки склоочисника). Достеменно визначити, якою поверхнею тіла був обернений ОСОБА_14 до задньої частини транспортного засобу в момент первинного контакту з останньою, не представляється можливим у зв`язку з тим, що на тілі трупа не встановлено відповідних тілесних ушкоджень. Однак, вочевидь, внаслідок поштовху задньою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Vito», який рухався заднім ходом, відбулося падіння ОСОБА_14 на опорну поверхню (дорожнє покриття) і, при знаходженні постраждалого на останньому в горизонтальному положенні, лежачи на передній поверхні тіла та будучи оберненим до автомобіля переважно правою бічною поверхнею тулуба, за рахунок поступального руху заднім ходом транспортного засобу, тіло ОСОБА_14 , а саме права половина грудної клітки і голова, піддавалися сукупній травматичній дії - ударне навантаження на потиличну ділянку, стиснення правої половини грудної клітини між низько розташованими деталями задньої частини кузова автомобіля та дорожнім покриттям, вірогідно, з деяким просуванням по останньому і ротацією (обертанням) тулуба навколо його вертикальної осі.

Внаслідок даного виду поступальної взаємодії транспортного засобу з тілом пішохода у постраждалого могли утворитися яка закрита черепно-мозкова травма в зазначеному вище об`ємі, так і закрита травма грудної клітини у вигляді множинних переломів правих ребер і перелому грудного відділу хребта між 6 і 7 хребцями з дрібнолоскутними розривами зв`язкового апарату, крововиливами в м`які тканини в ділянці переломів, крововиливом в праву плевральну порожнину і в м`які тканини спини праворуч.

За наявними даними визначити, які деталі нижньої поверхні задньої частини кузову автомобіля контактували з тілом (грудною кліткою і потиличною ділянкою) постраждалого не уявляється можливим, так як після дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 16.11.2020, огляд нижньої поверхні кузову (днища) автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 не проводився (а.с. 151-166).

Судом за клопотанням прокурора допитаний ряд експертів, що приймали участь у проведенні зазначеного експертного дослідження.

Так, експерт ОСОБА_25 в ході допиту підтвердила висновки експертного дослідження. Пояснила, що зазначені висновки було отримано, виходячи з комплексного аналізу отриманих при додатковому дослідженні одягу (куртки) потерпілого, інших фактичних даних, встановлених у справі.

Первісний висновок судово-медичної експертизи є неповним. Експерт був повинен в будь-якому випадку згідно «Правил судово-медичного визначення cтупеня тяжкості тілесних ушкоджень» встановити ступінь тяжкості всіх виявлених у постраждалого тілесних ушкоджень, а також встановити зв`язок між отриманими ушкодженнями та факторами, що призвели до них. Гемоторакс сам по собі не виникає без утворення інших тілесних ушкоджень.

Наявність ділянки зчісу пилового шару на дверях автомобіля в комплексі з показаннями свідків дають підстави встановити взаємне розташування автомобіля та пішохода, в тому числі показаннями, даними слідчому свідком ОСОБА_22 .

Наявні ушкодження є типовими для механізму їх утворення при здавленні між дорожнім покриттям та деталями автомобіля, такий механізм також підтверджується ушкодженнями тканин одягу постраждалого.

В рамках комплексної експертизи проводилися додаткові дослідження (в тому числі кримінальні стичні дослідження одягу, гістологічні дослідження), результати яких були відображені у висновку, а не лише раніше проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження. Рішення про проведення тих чи інших досліджень приймалося головою комісії.

Даних про іншу подію, внаслідок якої могли бути заподіяні тілесні ушкодження, в розпорядженні експертів не було.

Виходячи з характеру, обсягу тілесних ушкоджень можна виключити ймовірність їх спричинення внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Практично виключено виникнення крововилив грудної клітини праворуч через натікання крові під шкіру внаслідок переламу ребер.

Характер, локалізація, розповсюдженість тілесних ушкоджень свідчить про просування та здавлення тіла при контакті з автомобілем.

Інші причини виникнення гострої серцево-легеневої недостатності, яка стала причиною смерті ОСОБА_14 , ніж ті, що зазначені експертами (важка торакальна травма з множинними правосторонніми переломами ребер та переломом хребта на рівні середньо-грудного відділу) експертами не встановлені. Травматичний шок у ОСОБА_14 , не виникав, оскільки він помер у короткий проміжок часу після утворення ушкоджень.

При травмі грудної клітини тупими твердими предметами вкрай рідко можна судити про особливості травмуючих поверхонь даних предметів.

Медична документація щодо ОСОБА_14 експертами не запитувалась за відсутністю такої необхідності для визначення відповідей на питання, поставлені слідчим.

Додаткові дослідження одягу потерпілого були проведені через неповну відповідність раніше проведених досліджень з фактично встановленими тілесними ушкодженнями та наданими слідчим вихідними даними. Також було дообстежено архівний гістологічний матеріал, внаслідок чого встановлено нові дані, які свідчили про характер отриманих постраждалим травм.

Експерт ОСОБА_26 підтвердив висновки експертного дослідження. На запитання учасників судового провадження зазначив, що до його компетенції входить вирішення питань автотехнічного характеру, в тому числі встановлення механізму ДТП (у складі комісії).

Експерт ОСОБА_27 підтвердив висновки експертного дослідження. На запитання учасників судового провадження зазначив, що в ході проведення експертизи виникло питання про проведення додаткових досліджень одягу потерпілого, з врахуванням встановлено на тілі трупа комплексу тілесних ушкоджень, зокрема, ушкоджень грудної клітини, хребта, які вказували на ймовірність здавлення грудної клітини. Були встановлені певні ушкодження одягу (куртки постраждалого) та нашарування на ньому речовин. Вирішувалося питання про наявність речовин, що свідчили б про взаємодію тіла з колесами та дорожнім покриттям, для чого використовується метод дослідження речі в інфрачервоних променях.

Для вирішення питання про механізм первинного контакту було необхідно встановити наявність відповідних тілесних ушкоджень на трупі, яких в даному випадку не було, оскільки сила взаємодії між людиною та автомобілем не була достатньою для виникнення тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_28 в ході допиту підтвердив висновки експертного дослідження. Пояснив, що згідно «Правил судово-медичного визначення cтупеня тяжкості тілесних ушкоджень» у разі встановлення у постраждалого тілесних ушкоджень обов`язково повинен встановлюватися їх ступінь тяжкості та причинно-наслідковий зв`язок. Експерт, який проводить розтин, виявляє обсяг досліджень, які повинні бути проведені.

Важливими для експерта є медичні дані - морфологічні ознаки, наявні ушкодження або нашарування на одязі, результати гістологічних досліджень. Показання свідків також підлягають оцінці в частині механізму події. Також при судово-медичному дослідженні бралися до уваги відомості, отримані в ході автотехнічного дослідження.

Комісія дійшла висновку, що тілесні ушкодження отримані внаслідок контактування тіла постраждалого з деталями механізму автомобіля після його падіння (тобто при перебуванні потерпілого в горизонтальному становищі).

Питання спроможності показань свідків не ставилося перед комісією експертів. Він як і інші експерти, встановлювали механізм утворення тілесних ушкоджень у постраждалого внаслідок контакту його тіла з автомобілем.

Відповідно до висновку експерта № 13/477-С/21 від 23.04.2021, в ході проведення судово-медичної експертизи гістологічного архіву від трупу ОСОБА_14 виявлено наступне.

В маркованому препараті № 1 «тім`яна ділянка лівої півкулі головного мозку» встановлений дрібно вогнищевий інфільтративного характеру субарахноїдальний крововилив (еритроцити у невеликій кількості розсіяні) без реактивних змін. Склероз стінок артерій, морфологічні прояви порушення проникності стінок судин, що були у минулому. Помітно виражений набряк речовини мозку.

В маркованому препараті № 2 «МПГ потиличної ділянки справа» - дрібний вогнищевий крововилив (еритроцити поодинокі розсіяні) без реактивних змін.

В маркованому препараті № 3 «міжреберні м`яза справа з крововиливом» - дрібний вогнищевий крововилив (еритроцити поодинокі розсіяні) без реактивних змін.

В маркованому препараті № 4 «м`які тканини з ділянки 7 грудного хребця з крововиливом» - дрібний вогнищевий крововилив без реактивних змін, фібриновий тромб у просвіті однієї з ОСОБА_29 .

В маркованому препараті № 5 «м`язи грудної клітки справа в проекції 7 ребра по прихребтовій лінії з крововиливом» - дрібний вогнищевий крововилив без реактивних змін.

В одному з препаратів легень - дрібний вогнищевий крововилив без реактивних змін.

Нерівномірне венозно-капілярне повнокров`я внутрішніх органів. Вогнищевий набряк легень. Помірний набряк речовини головного мозку.

В препараті мозочка морфологічні прояви венозно-артеріальної мальформації з вогнищевим слабким крововиливом у субарахноїдальний простір навколо та помірним вогнищевим набряком прилеглої речовини мозочка.

В препаратах серця - атеросклероз епікардіальної коронарної артерії (стадія атерокальцинозу), дифузний та навколо судинний кардіосклероз, склероз стінок дрібних артерій міокарду.

Гіперплазії передміхурової залози (к/п, а.с. 167-169)

Експерт ОСОБА_30 в ході допиту пояснив, що проводив гістологічне дослідження препаратів з трупу ОСОБА_14 в рамках проведення комісійної експертизи, висновки якого підтвердив. При проведенні первинної судової медичної експертизи також проводилося гістологічне дослідження іншим експертом.

До його компетенції не входить встановлення причин смерті особи. При комісійній експертизі досліджувалися препарати, які були виявлені при первинній експертизі, а також знову виготовлені препарати та надані з архівів. Дослідженню підлягають усі наявні об`єкти. При дослідженні ним препаратів не було виявлено ознак ішемічного інфаркту у загиблого. Для проведення досліджень застосовується одна і та сама методика. Причини розбіжностей між первісним та наступним висновками експертиз в частині гістологічного дослідження залежать безпосередньо від здібностей експертів. Дослідження додаткових зрізів у порівнянні з первісним дослідженням є обов`язковим.

В ході проведення слідчого експерименту з натурним моделюванням від 06.08.2021 за участю свідка ОСОБА_19 останній пояснив, що 16.11.2020 близько 18:30 автомобіль «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 був припаркований на проїзній частині, при цьому його передня частина була звернена до будинку. Автомобіль почав рухатися заднім ходом з малою швидкістю, з одночасним маневром вправо відносно напрямку свого руху, якщо орієнтуватися по положенню водія в автомобілі. В цей час по проїзній частині зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, повільним кроком рухався пішохід. Автомобіль лівою частиною задньої двері вдарив пішохода в ліву частину тіла, від чого він впав на проїзну частину, після чого автомобіль проїхав близько 0,3 м і зупинився. Колесами автомобіль на пішохода не наїжджав.

Автомобіль «Mercedes-Benz Vito» заднім ходом з маневром вправо проїхав так, як показав свідок ОСОБА_19 , що зафіксовано фотозйомкою. Пішохід рухався з лівої сторони відносно напрямку руху автомобіля і в момент контакту з автомобілем був повернутий до задньої частини автомобіля лівою бічною частиною тіла,при цьому його ліва рука була витягнута вперед зі згином у лікті, що зафіксовано фотозйомкою (к/п, а.с. 170-172).

В ході огляду автомобіля «Mercedes Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 від 06.08.2021 встановлено, що: відстань від задньої частини вісі колеса до задньої частини бамперу становить 80 см; відстань від опорної поверхні до нижньої частини заднього бамперу (найближчої до колеса) становить 16 см; відстань від опорної поверхні до нижньої точки (краю) заднього бамперу становить 28 см; відстань виступаючої частини заднього бамперу від кузову становить 5 см; буксирувальна петля розташована на відстані 35 см від лівого бічного габариту автомобіля; ширина буксирувальної петлі 5 см, вона розташована на відстані 21 см від опорної поверхні; відстань від опорної поверхні до нижньої точки кріплення запасного колеса становить 15 см (к/п, а.с. 173-176).

В ході проведення слідчого експерименту 24.10.2021 свідок ОСОБА_20 пояснив, що бачив як біля фасадної частини будинку АДРЕСА_2 стояв автомобіль Мерседес - бус білого кольору. При цьому він був повернутий передньою частиною до будинку. Він бачив ОСОБА_18 , який мешкає в цьому будинку, він йшов до автомобіля Мерседес. Перед початком руху заднім ходом ОСОБА_18 посигналив звуковим сигналом, а потім почав повільно, зі швидкістю приблизно 3-4 км/год рухатися заднім ходом, при цьому повертав по ходу руху праворуч. Потім свідок припинив спостерігати за автомобілем. Після цього він почув крик своєї дівчини ОСОБА_31 . Він подивився на ОСОБА_32 , потім в бік, куди вона дивилася, та побачив, що автомобіль Мерседес продовжує рухатися заднім ходом, при цьому під його заднім лівим колесом лежить людина, яку автомобіль штовхає колесом. Потім автомобіль зупинився та почав рухатися вперед з лівим поворотом. Свідок зрозумів, що ОСОБА_18 зараз поїде, тому побіг до його автомобіля та почав стукати по водійській двері, після чого автомобіль зупинився, ОСОБА_18 відчинив водійські двері та свідок йому повідомив, що він збив пішохода.

Свідку ОСОБА_20 було запропоновано вказати, де знаходились автомобіль Мерседес та його автомобіль в момент, корда автомобіль Мерседес ще стояв до початку руху заднім ходом. Свідок ОСОБА_20 показав це. Замірами встановлено, що автомобіль Черрі-Тіго під керуванням ОСОБА_20 був припаркований задньою частиною у відношенні до фасадної частини будинку АДРЕСА_2 , при цьому відстань від його задньої частини до бордюра складало 2,5 м, а відстань від правої бокової частини до кута будинку № 36 складало 13,3 м. Автомобіль Мерседес був припаркований передньою частиною по відношенню до фасадної частини будинку АДРЕСА_2 , при цьому відстань до правої бокової частини автомобіля Черрі-Тіго складала 3,5. Відстань від передньої частини автомобіля мерседес до бордюру складало (не зазначено) м. Автомобіль Мерседес рухався заднім ходом, повертаючи по ходу свого руху праворуч. Коли свідок побачив людину, яка лежала на проїзній частині, та яку штовхав заднім лівим колесом автомобіль Мерседес, людина перебувала на відстані приблизно 10 м від бордюру (з боку фасаду будинку АДРЕСА_2 ) та на відстані приблизно 11 м від кута будинку АДРЕСА_2 .

За показами свідка ОСОБА_20 встановлено замірами, що автомобіль проштовхав колесом тіло людини, рухаючись назад, приблизно 0,2 м. Це місце знаходиться лівіше по відношенню до припар кованого автомобіля Черрі-Тіго.

Свідок ОСОБА_20 вказав місце, з якого він спостерігав за подією. Замірами встановлено, що воно знаходиться (на відстані) за кермом автомобіля Черрі-Тіго, оскільки до події свідок не встиг з нього вийти та з цього місця добре без обмежень проглядається місце події та тіло постраждалого, що лежить на проїзній частині. Свідок ОСОБА_20 уточнив, що на автомобілі Черрі-Тіго реєстраційний номер був НОМЕР_5 (к/п, а.с. 200-203).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/27754-ІТ від 15.03.2024, водій автомобіля «Mersedes-Bens Vito», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10.1 та 10.9 або відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Оцінка лії пішохода ОСОБА_14 не вимагає застосування спеціальних технічних знань і може бути проведена судом самостійно стосовно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху.

Вирішення інших питань, поставлених перед експертом, не виявилося можливим (а.с. 216-219)

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у переважній більшості у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_13 та визнання його винуватості.

Показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв ДТП за участю потерпілого ОСОБА_14 , а транспортний засіб під його керуванням взагалі не мав контакту з тілом потерпілого, смерть якого наступила внаслідок природніх причин, суд надає критичну оцінку.

Його покази в цій частині є неспроможними та повністю спростовуються висновком комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи, а також показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , іншими доказами, які наведені вище (дані протоколів слідчих дій, висновками експертів).

Так, свідок ОСОБА_19 показав, що бачив, як ОСОБА_18 ( ОСОБА_13 ) від`їжджав від будинку заднім ходом на невеликій швидкості, повертаючи вправо, та задньою лівою частиною (задні двері) контактував з пішоходом, який від поштовху впав та вдарився головою об асфальт.

У той же час свідок ОСОБА_20 зазначив, що він побачив людину, яка лежала під заднім колесом автомобіля Mercedes, який вже був розвернутий до свідка задньою частиною. До людини було приблизно 5 м від автомобіля свідка. Свідок побіг за автомобілем, почав кричати, стукав у водійські двері та зупинив. Він бачив, як автомобіль продовжував деякий час рухатися заднім ходом та фактично штовхав колесом пішохода, на відстань до 0,5 м.

При цьому зазначений свідок категорично заперечив, що, намагаючись зупинити автомобіль ОСОБА_13 , стукав у його задні двері, натомість, пояснив, що стукав у водійські двері, після чого автомобіль відразу зупинився. У даному випадку суд надає перевагу в цій частині показам саме ОСОБА_20 , який безпосередньо виконував дії, спрямовані на зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_13 .

Висновки проведених по справі експертиз зроблені компетентними спеціалістами, є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, є науково-обгрунтованими, та такими, що за своїм змістом узгоджуються із фактичними обставинами даного кримінального провадження та іншими доказами.

При цьому суд частково бере до уваги висновок судово-медичної експертизи № 10-12/3364-Дм/20 від 30.12.2020 в частині виявлення у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. У той же час, вказаний експертний висновок не містить в собі судження експерта про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та механізм їх утворення. З огляду на наведене слідчий обґрунтовано призначив комплексну судово-медичну та авто технічну експертизу, висновки якої покладаються в основу висновку.

Крім того, з зазначених вище підстав суд не бере до уваги вказаний висновок в частині встановлення причини смерті ОСОБА_14 .

У суду також не викликають сумніви показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема висновками експертних досліджень. Деякі розбіжності у показаннях зазначених осіб суд не вважає такими, що суттєво впливають на достовірність доказів, та надає їм оцінку в сукупності з іншими матеріалами справи.

Разом із цим, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_12 про визнання неналежним доказу - висновку судової авто технічної експертизи № СЕ-19/121-20/21009-ІТ від 11.12.2020. В обґрунтування клопотання захисник посилався на те, що експертом проведене дослідження, в тому числі, за показаннями свідка ОСОБА_19 . У той же час, зазначений свідок добровільно помилявся та тілесні ушкодження ОСОБА_14 не могли утворитися за зазначеним ним механізмом контакту пішохода з автомобілем, що було підтверджено експертами ОСОБА_25 та ОСОБА_28 в ході їх допиту.

Суд зазначає, що вказане експертне дослідження стосувалося питань наявності або відсутності порушень учасниками ДТП Правил дорожнього руху. У своїх показах, наданих суду, ОСОБА_19 не зазначав, що бачив взаємодію тіла ОСОБА_14 з автомобілем після падіння пішохода на проїзну частину, проте надав свідчення про наявність первинного контакту між пішоходом та автомобілем, внаслідок чого ОСОБА_14 впав на дорожнє покриття.

Показання експертів, на які посилається захисник, стосуються відсутності тілесних ушкоджень, які могли б утворитися у ОСОБА_14 саме при первісному його контакті з автомобілем (поштовх) та, відповідно, неможливості встановити у зв`язку з наведеним розташування постраждалого відносно автомобіля саме в момент первинного контакту.

Відтак, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості клопотання сторони захисту.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду з боку сторін кримінального провадження, у тому числі сторони захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, адже винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується вищепроаналізованими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, послідовні та безспірно доводять винуватість ОСОБА_13 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Судом беззаперечно встановлено, що, рухаючись заднім ходом, автомобіль під керуванням ОСОБА_13 своєю задньою частиною контактував з пішоходом ОСОБА_14 , який від поштовху автомобіля впав на дорожнє покриття, після чого автомобіль продовжив рух заднім ходом та проїхав 30-50 см, штовхаючи лежачого постраждалого лівим заднім колесом без здійснення переїзду через тіло. В ході такого руху потерпілий, який знаходився фактично між дорожнім покриттям та деталями кузову автомобіля, розташованими в його нижній частині, отримав тілесні ушкодження, від яких помер через нетривалий час.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є необережним злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є фізичною особою-підприємцем, неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання, є пенсіонером, має статус інваліда війни ІІ групи, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до досудової доповіді, складеної старшим інспектором Новобаварського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_33 07.12.2021, ризик вчинення ОСОБА_13 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспілтсива, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення та обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наведені даними про особу ОСОБА_13 , обставини, що пом`якшують покарання, та приходить до висновку про те, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд приймає до уваги, що діями ОСОБА_13 заподіяні невиправні наслідки у вигляді загибелі людини, обвинувачений, хоча і повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, на протязі всього розгляду справи не визнавав винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, а тому покарання, яке йому призначається, не може бути мінімальним з передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

До вказаних висновків, суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, застосовуючи ст. 69 КК.

Слід також вказати, що у кримінальних провадженнях №654/763/17 у постанові від 24 жовтня 2018 року, №346/356/18 у постанові від 12 лютого 2019 року, №166/937/16-к у постанові від 26 квітня 2018 року, №125/1133/17 у постанові від 29 січня 2019 року, Верховний суд прийшов до висновку, що навіть за умови вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у судів були підстави для застосування правових приписів ст.75 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання обвинуваченим своєї вини КК України не містить /постанова ВС у справі № 205/7091/16-к від 17.10.2019.

Крім того, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Посткримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 відшкодував всі збитки ОСОБА_10 .

На підставі наведеного, а також враховуючи дані про особу винного, з урахуванням пом`якшуючої обставини у вигляді відшкодування збитків потерпілій, відсутності обтяжуючих у справі обставин, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності".

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19, Верховний суд вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Cуд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_13 є інвалідом ІІ групи, є фізичною особою-підприємцем, не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні необхідно стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню експертні дослідження в розмірі 8466 (вісім тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 48 копійок (к/п, а.с. 80, 118, судова справа, а.с. 220).

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2020 (справа № 953/18823/20, провадження № 1-кс/953/8868/20) на речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль «Mercedes-Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 , та вважати його таким, що повернутий власнику ОСОБА_13 .

Речові докази: одяг та взуття ОСОБА_14 - знищити після набрання вироком законної сили (к/п, а.с. 123-124).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захисникам, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1