Справа № 629/4262/24
Провадження № 1-кс/629/1106/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 15.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на майно,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на мотоцикл марки ІЖ ЮПІТЕР 5 К, р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони будь-кому будь-яким способом відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися, вказаним речовим доказом. Крім того, просив визначити місце зберігання мотоциклу марки ІЖ ЮПІТЕР 5 К, р.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_4 , 1998 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 14.07.2024 до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що приблизно о 16:20 год, на автодорозі між селами Нова Іванівка-Петропілля, Лозівського району, Харківської області, сталося зіткнення автомобілю марки FORD, р.н. НОМЕР_2 - під керуванням водія, військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_5 , з мотоциклом марки ІЖ ЮПІТЕР, р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження.

24.07.2024 в ході огляду ТЗ виявлено та вилучено: мотоцикл марки ІЖ ЮПІТЕР 5 К, р.н. НОМЕР_1 - який належить ОСОБА_7 та яким керував ОСОБА_4 .

Постановою слідчого вищевказаний мотоцикл визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , 1998 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.

При цьому частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Отже, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, а також покладення рішенням слідчого судді відповідальності за зберігання речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Враховуючи, що клопотання прокурора подане з передбачених законом підстав та у встановленому законом порядку, за формою і змістом відповідає чинному КПК України, беручи до уваги проаналізовані обставини та те, що прокурором наведено та надано докази «поза розумним сумнівом» щодо наявності підстав для накладення арешту на майно в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, зокрема, на вказаний в клопотанні мотоцикл, так як наявні підстави вважати, що даний речовий доказ є знаряддям злочину, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Керуючись ст. ст.107, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 15.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на майно- задовольнити частково.

Накласти арешт на мотоцикл марки ІЖ ЮПІТЕР 5 К, р.н. НОМЕР_1 .

Заборонити будь-кому будь-яким способом відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися, вказаним вище речовим доказом.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити положення ст. 174 КПК України, а саме: підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до постанови об?єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 15.04.2024 року у справі №554/2506/22, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припиняє свою дію.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1