Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5798/24
Провадження №: 1-кп/332/576/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за№0000291 від 16.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України.

Ухвалою судді від 04.10.2024 по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила обвинувальний акт призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження. Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 та представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 . ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження не заперечували, підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували; заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурором. Враховуючи наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та того, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем навчання, а також має матір з інвалідністю, адвокат ОСОБА_8 просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт; обвинувачений ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або взагалі його скасувати.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м.Запоріжжя, підстав для закриття кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Також, у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_7 , якому роз`яснено положення ч.2 ст.31 КПК України, відповідного клопотання про колегіальний розгляд даного кримінального провадження, - розгляд даного кримінального провадження слід здійснювати одноособово.

Таким чином, враховуючи те, що підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання не встановлено, на підставі п.5 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню на підставі обвинувального акту, суддею одноособово.

Судовий розгляд, відповідно до п.2 ч.2 ст.27 КПК України, слід проводити у закритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Прокурором заявлено та надано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який був неодноразово продовжений.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є відповідно особливо тяжким та тяжким злочинами. Тому, розуміючи можливі наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Ризик незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, крім порядку отримання показань, визначеного ст.615 КПК України. Тобто, ризик впливу на малолітню потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд враховує також те, що ОСОБА_7 знайомий з потерпілою, яка є малолітньою особою, а тому в силу її віку, обвинувачений може вчинити на неї психологічний тиск з метою схилити її не давати правдиві, послідовні показання або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також є обґрунтований і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Під час розгляду клопотання в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили над встановленими судом ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст.177 КПК України.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Посилання сторони захисту на відсутність у ОСОБА_7 наміру переховуватись від суду, не вчиняти інші кримінальні правопорушення та не чинити тиск на потерпілу та свідків, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці обвинуваченого, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпеки, та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування або відсутності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків та рішень суду. Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України. Разом із тим, ч.4 ст.183 КПК України передбачає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КУпАП, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи категорію та характер інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, обставини їх вчинення, суд вважає, що наразі відсутні підстави визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 314 - 316, 369 - 372 КПК України, суд,

постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України, суддею одноосібно у закритому судовому засіданні на 16 жовтня 2024 року о 14-30 годині в приміщенні Заводського районного суду м.Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул.М.Симчича, 65.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, малолітня потерпіла, законний представник малолітньої потерпілої, представник малолітньої потерпілої та законного представника малолітньої потерпілої; обвинувачений, захисник обвинуваченого.

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 грудня 2024 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій її частині оскарженню не підлягає.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити співробітникам Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Повний текст ухвали виготовлено 09 жовтня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1