Справа № 643/5180/20
Провадження № 1-кп/643/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000056 від 04.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду письмове клопотання про дослідження протоколів проведення слідчих дій протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 та протокол допиту свідка ОСОБА_7 та долучення до матеріалів справи їх оригіналів з виконаними власноручними підписами потерпілої та свідка. В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що необхідність заявленого клопотання виникла у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 померли, що об`єктивно унеможливлює їх допит під час судового розгляду, при цьому є підстави вважати, що показання отримані під час досудового слідства від потерпілої та свідка підтверджені іншими доказами у справі. Об`єктивна неможливість допитати потерпілу та свідка під час судового розгляду через смерть останніх не повинна стати перепоною для повного, системного та об`єктивного дослідження всіх доказів у провадженні, оскільки надані ними показання під час досудового розслідування можуть свідчити про послідовність показань або її відсутність, а також узгоджуватися з іншими матеріалами кримінального провадження документами, які є самостійними джерелами доказів, в основу яких покладено первинні показання потерпілої, зокрема слідчий експеримент, висновки експертиз, тощо. Також в обгрунтування клопотання прокурор посилається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Зокрема рішення у справах: «Луценко проти України» (3.07.2012), «Биков проти Росії» (10.03.2009), «Фарантеллі і Сантаджело проти Італії», «Майалі проти Франції».

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, навела підстави викладені у письмовому клопотанні, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про дослідження та долучення до матеріалів провадження протоколів допиту потерпілої та свідка ОСОБА_7 , пославшись на невідповідність принципу безпосередності дослідження доказів судом.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловив позицію щодо обгрунтування судом своїх висновків показаннями свідка або потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання.

Так, у постанові Верховного Суду №628/1284/20 від 01.03.2023 зазначено, що кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі коли вказані особи були допитані слідчим суддею в порядку передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК України, що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постанові від 22 жовтня 2021 р. (справа № 487/5684/19).

У постанові Верховного Суду від 22.10.2021 по справі № 487/5684/19 суд визначив, що однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України). Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі коли вказані особи були допитані слідчим суддею в порядку передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК України. Статтею 306 КПК України 1960 року, на відміну від діючого КПК України, було передбачено, що суд може оголосити показання свідка, дані під час дізнання, досудового слідства або на суді, у випадках, зокрема, неявки в судове засідання свідка, явка якого з тих або інших причин неможлива. Посилання апеляційного суду в ухвалі в обгрунтування допустимості позасудових показань померлого свідка ОСОБА_10 на ряд судових рішень Верховного Суду, які стосувались дослідження позасудових показань за положеннями КПК України 1960 року, є безпідставним, оскільки викладені у них висновки не є релевантними обставинам цього провадження.

Отже, національними судами України чітко визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Що стосується посилання прокурора на практику Європейського суду з прав людини суд вважає, що при визначенні доцільності/необхідності застосування практики ЄСПЛ слід враховувати достатність урегульованості певних спірних відносин на законодавчому рівні відповідним Законом України. Оскільки ці спірні відносин (врахування показань свідка чи потерпілого, яких суд безпосередньо не допитував під час судового засідання) вже достатньою мірою, з певним рівнем зрозумілості та чіткості врегульовані національним законом, зокрема практикою Верховного Суду, що відповідає принципу правової визначеності, суд не застосовує практику ЄСПЛ, яка до того ж стосується конкретних обставин справи и не може застосовуватися в будь-яких випадках.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. 350 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні прокурора про дослідження протоколів проведення слідчих дій протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 та протоколу допиту ОСОБА_7 та долучення до матеріалів справи їх оригіналів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 17 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1