УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту

20 листопада 2024 рокуСправа № 495/9341/24
Номер провадження 1-кс/495/2381/2024

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, із середньою освітою, непрацевлаштованого, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

11.11.2024 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із клопотанням, погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових рішень 10 жовтня 2024 року за №0001465, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.4 ст.186 КК України.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання.

Встановлено, що 09 жовтня 2024 приблизно о 20:00, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 , на фоні боргових відносин, виник злочинний умисел направлений на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, проти волі ОСОБА_8 погрожуючи фізичною розправою, наказав останньому сісти до автомобілю марки «ГАЗ», модель в ході досудового розслідування не встановлено, державний номерний знак: НОМЕР_1 .

В подальшому обмеживши свободу пересування ОСОБА_8 , ОСОБА_4 доставив останнього до свого місця мешкання що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому приблизно о 21:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись на території будинку АДРЕСА_1 насильно, завів потерпілого до приміщення гаражу, де з метою подавлення волі останнього до опору, взяв металевий кут та наніс декілька ударів по різних частинах тіла потерпілого, в результаті яких ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців с садном лівої щічної ділянки, синця передньої поверхні шиї у нижньої частині, синця з садном в проекції лівого ліктьового суглоба по розгинальній поверхні, зливний синець правої задньобокової поверхні грудної клітки в проекції VII-XI ребер між прихребтовою та задньою паховою лініями, синця лівого зап`ястя по розгинальній та боковим поверхням.

В подальшому всупереч волі потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 спустив останнього до оглядової ями для автомобілів, із застосуванням металевих кайданків причепив потерпілого до металевих сход.

Після цього, ОСОБА_4 діючи свідомо, в порушення прав, гарантованих Конституцією України (ст.ст. 28-29), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, залишивши ОСОБА_8 у приміщенні гаражу в оглядовій ямі, насильно всупереч його волі, без їжі та води, тримав його у вказаному приміщенні у небезпечному для життя стані, завдаючи фізичних страждань, позбавляючи його волі, можливості вільно рухатися та пересуватися приблизно до 00 години 10 хвилин 10 жовтня 2024 року, коли ОСОБА_8 вдалось втекти та повідомити про скоєне відносно нього кримінальне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме, незаконному позбавленні волі, викраденні людини, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Крім того, достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024, продовжено до 12 листопада 2024 року (тобто на момент вчинення злочину), під час незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 який знаходячись за місцем свого мешкання на території будинку АДРЕСА_1 в гаражному приміщені, 09 жовтня 2024 приблизно о 21:00 більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону Google Pixel 2 який належить потерпілому.

Далі, ОСОБА_4 з корисливий мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії будуть помічені потерпілим та з метою пригнічення волі до опору останнього, наніс один удар правою ногою та кулаком в область обличчя потерпілого. В результаті нанесених ударів ОСОБА_8 віддав ОСОБА_4 свій мобільний телефон Google Pixel 2, вартістю 700 грн.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Чим спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам:

- Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

- Ризику, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджує той факт, що після проведення обшуку за місцем його мешкання, підозрюваним проведено ремонтні роботи у оглядовій ямі гаражу, змінено розташування предметів та пофарбовано металеву драбину, до якої було приковано кайданками потерпілого.

- Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному правопорушенні, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

- Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, зазначені обставини, та інші обставини, встановлені під час кримінального провадження є розумним обґрунтуванням ризику того, що підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на зухвалий характер вчиненого правопорушення, посягання на свободу, життя, здоров`я та майно потерпілої особи, фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, відсутність постійного місця роботи та навчання, рівень освіти, відсутність сім`ї та дітей на утриманні, його спосіб життя.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст. 177 КПК України є: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 , особу підозрювану та визнати реальну небезпеку, можливість її ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Позиція учасників кримінального провадження у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , який входить до складу групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Також зазначив, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 186 КК України та наявна сукупність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що до нього слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, надав у судовому засіданні письмові заперечення з яких вбачається, що в рамках цього кримінального провадження відсутні відомості щодо набуття ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної особи, оскільки ОСОБА_4 постійно проживає за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично зводиться до того, що виконання стороною обвинувачення процесуальні дії, передбачені ч. 1, 2 ст. 135 КПК України не свідчать про вжиття усіх можливих заходів для доведення повідомлення про підозру до відома ОСОБА_4 .

Як вбачається з поданого стороною обвинувачення клопотання, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 сторона обвинувачення направляла (вручила) ОСОБА_10 , як дорослому члену сім`ї, яка начебто на думку сторони обвинувачення проживає з ОСОБА_4 , яка була вручена 31.10.2024 ОСОБА_10 Звертає увагу суду, що матеріали судово-контрольного провадження не містять будь-яких відомостей з приводу того, що адреса: АДРЕСА_1 , є місцем реєстрації ОСОБА_4 , а також не містять інформації, що ОСОБА_10 є членом сім`ї ОСОБА_4 . В матеріалах дійсно міститься наявний текст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 на якому проставлено відмітку про отримання даного процесуального документу ОСОБА_10 з написом «Мій син ОСОБА_4 жодної повістки не отримував наскільки мені відомо» в той час ким являється дана громадянка у вказаному кримінальному провадженні не відомо.

Крім того, просив звернути увагу суду на ті обставини, що матеріали судово-контрольного провадження містять повідомлення про виклик ОСОБА_4 начебто на 21.10.2024оа 09:30 год., на 22.10.2024 о 09:30 год., на 23.10.2024 о 09:30 год., в свою чергу матеріали містять корінці повісток з яких вбачається, що ОСОБА_4 жодних повідомлень не отримував. Сторона обвинувачення штучно створила докази про начебто переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, а саме начебто вручення зазначених повісток. Так в матеріалах міститься експрес накладна ТОВ «Нова пошта» з трек номером 3823, однак з офіційного сайту ТОВ «Нова пошта» вбачається, що 18.10.2024 о 17 годині 07 хвилин зазначене поштове відправлення було прийнято в с. Бритівка, відділення 1. Надалі 20.10.2024 міститься 2 інформації: що Отримувач не доступний за вказаною адресою; Посилка не вручена. 24.10.2024 о 16:08 годин зазначено, що посилка переадресована. За трек номером 8625 про відправку повідомлень та судових повісток про виклик аналогічно вбачається, що 29.10.2024 о 19:30 годин зазначене поштове відправлення з наступною інформацією «Отримувач не доступний за вказаною адресою. Посилка не вручена».

Так з повідомлено про виклик ОСОБА_4 начебто на вище зазначені дати зі змісту вказаних повідомлень вбачається, що ОСОБА_4 викликався: для забезпечення участі в слідчих діях, а саме для вручення повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного, повістки датовані 18.10.2024, що в свою чергу дає підстави вважати, що повідомлення про підозру було складено 18.10.2024. відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи вище викладене просив відмовити у задоволення клопотання прокурора, а також врахувати, що ризики на які посилається прокурор у своєму клопотання не доведені жодним належним доказом.

Крім того, у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив постановити окрему ухвалу суду, якою встановити в рамках вказаної справи №495/9341/24 (провадження 1-кс/495/2381/2024) порушення презумпції невинуватості відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника, ствердив, що зараз проживає за місцем реєстрації.

Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу дії ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, вказаних вище, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також може покласти виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1)чи набула особа статусу підозрюваного?

2)чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення?

3)чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

4)чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України?

5)чи можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження?

6)які обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного?

Встановленні слідчим суддею обставини та висновки слідчого судді

10.10.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001465 було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Постановою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 18.10.2024 об`єднано матеріали досудового розслідування.

Щодо можливості розгляду слідчим суддею цього клопотання.

У ході судового засідання захисник також покликався на те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не може бути предметом розгляду слідчого судді, так як досудове розслідування наразі зупинене.

Як вбачається із матеріалів справи що 11.11.2024 слідчий Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таке було подане у зв`язку з поданням клопотання про надання дозволу на привід підозрюваного з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потім постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 від 11.11.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001465 від 10.10.2024 дійсно зупинено, підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

Разом з тим, постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 15 листопада 2024 року відновлено досудове розслідування.

Таким чином, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про неможливість розгляду цього клопотання.

Щодо набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного.

Положеннями ст.22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На стадії досудового розслідування запобіжні заходи можуть застосовуватися тільки до особи, яка має статус підозрюваної.

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї.

Як вбачається із постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного вжитими заходами розшуку, проведеними слідчими та іншими процесуальними діями встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не надалося можливим. В ході неодноразової перевірки було встановлено, що останній за місцем свого мешкання не перебуває та на мобільний телефон не відповідає.

Щодо твердження органу досудового розслідування, що ним було вжито заходи, визначені абз. 1 ч. 1 ст. 135 КПК України, а саме надіслано повідомлення про підозру поштою, підтвердженням чого є фіскальний чек ТОВ «Нова пошта» від 31.10.2024 про надіслання відправлення за адресою: АДРЕСА_3 , отримувач ОСОБА_12 ; телефон НОМЕР_2 та контраргументу захисника про те, що за відсутності опису внутрішнього вкладення слідчим на адресу ОСОБА_4 "можливо надсилалися валентинки ", то за відсутності наданих суду "валентинок" слідчий суддя вважає, що слідчим ОСОБА_6 було дотримано вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 135 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що у відповідності до ч. 2 ст. 135 КПК України 31.10.2024 о 11:23 год. повідомлення про підозру вручено під розписку дорослому члену сім`ї - ОСОБА_10 , яка отримуючи повідомлення про підозру додаткового зазначила « Мій син ОСОБА_4 жодної повістки не отримував наскільки мені відомо».

Щодо твердження сторони захисту про те, що таке повідомлення є неналежним в розумінні ч. 2 ст. 135 КПК України.

Стороною обвинувачення на підтвердження фактичного місця проживання ОСОБА_4 надано довідку ЦНАП Шабівської сільської ради від 12.11.2024 з якої вбачається, що останній фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на норму ст.22 КПК України, стороною захисту не спростовано, що ОСОБА_10 не є матір`ю ОСОБА_4 .

Окрім того, з доданого до матеріалів справи клопотання про надання письмових вказівок слідчому щодо допиту в якості свідка ОСОБА_4 зазначено «14.10.2024 на виконання ухвали суду слідчим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області був проведений слідчий експеримент в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання матері ОСОБА_4 - ОСОБА_10 . Отже 14.10.2024 ОСОБА_4 був у своєї матері…», крім того вказані обставини не заперечувалися та не спростовувалися в судовому засіданні під час розгляду вказаного клопотання.

Відповідно до характеристики №63/26833 від 17.10.2024, яка видана Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області на громадянина ОСОБА_4 , останнє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд критично ставиться до довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої стороною захисту з якої вбачається, що за відомостями Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 2016 року по теперішній час, оскільки вказана довідка не містить дати виготовлення, що позбавляє суд можливості вважати, що саме на дату направлення підозри 31.10.2024 ОСОБА_4 не був знятий з місця реєстрації та на момент розгляду справи значиться зареєстрованим за вказаною адресою.

Отже, слідчий суддя вважає, що у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри.

ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконному позбавленні волі, викрадення людини, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань та ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтованою, слідчий суддя виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені наявні в матеріалах клопотання докази та проаналізовано доводи, викладені у клопотанні і роз`яснені в судовому засіданні.

На підтвердження обгрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь органом досудового розслідування надано зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме:

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-висновок судово-медичного експерта №136 від 16.10.2024;

-огляд відеозапису з камер-відеоспостереження біля продуктового магазину « Меркурій » від 10.10.2024;

-протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 10.10.2024;

-протокол пред`явлення речей для впізнання з потерпілим ОСОБА_8 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Оцінюючи наведені твердження сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що стандарт доведення для застосування до особи запобіжного заходу є високим, з огляду на рівень пов`язаних з цим обмежень.

Так, рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії) - чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому, стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку. Зазначене пов`язано, зокрема із обов`язком слідчого судді, суду при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК).

Отже, враховуючи ступінь і характер обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого вирішується питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ступінь обґрунтованості підозри для прийняття такого рішення на стадії досудового розслідування має досягати високого рівня.

Щодо твердження сторони захисту про недопустимість доказів, отриманих органом досудового розслідування в ході проведення обшуку у зв`язку з тим, що слідчий суддя виніс ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку з неналежною технічною фіксацією судового засідання, у якому таке клопотання розглядалося.

В силу ч. 3 ст. 309 КПК України заперечення на таку категорію ухвал слідчих суддів можуть бути подані виключно під час підготовчого провадження в суді, що позбавляє можливості слідчим суддею надавати оцінку ухвалі іншого слідчого судді.

Також слідчий суддя бере до уваги, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32,Series A, № 182), (Erdagoz v.Turkey(Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, оцінюючи встановлені під час розгляду клопотання обставини та наведені прокурорами твердження з точки зору їх достатності та переконливості в розрізі вирішення даного клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах (в тому числі з урахуванням обставин, які супроводжують розслідування цього кримінального провадження - запроваджений воєнний стан) слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри щодо вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» в такій мірі, що на даному етапі виправдовує подальше розслідування органом досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій.

З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

- ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджує той факт, що після проведення обшуку за місцем його мешкання, підозрюваним проведено ремонтні роботи у оглядовій ямі гаражу, змінено розташування предметів та пофарбовано металеву драбину, до якої було приковано кайданками потерпілого.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному правопорушенні, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, зазначені обставини, та інші обставини, встановлені під час кримінального провадження є розумним обґрунтуванням ризику того, що підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи наявність зазначених ризиків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків, потерпілого безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, потерпілим, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Також щодо інкримінаваних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, слідчий суддя бере до уваги, що за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України особи караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а за ч. 4 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для підозрюваного бути засудженим на тривалий строк.

Окрім того, у зв`язку із запровадженням на території України правового режиму воєнного стану встановлено певні обмеження для перетину Державного кордону військовозобов`язаних чоловіків, які відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 поширюються на підозрюваного.

Поряд з цим, слідчий суддя не виключає ризику можливості нелегального перетину кордону ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органу досудового розслідування та суду. Адже у держави наразі з об`єктивних причин через дії російської федерації відсутні можливості належним чином контролювати його поведінку та місцезнаходження, а також державний кордон у місцях активних бойових дій.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук, підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук, оскільки вжитими заходами розшуку, проведеними процесуальними діями встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не надалось можливим. В ході неодноразової перевірки було встановлено, що останній за місцем свого мешкання не перебуває та на мобільний телефон не відповідає.

Суд зазначає про актуальність ризику впливу підозрюваного на свідків та потерпілого. Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, підозрюваний особисто знайомий із потерпілим та свідком ОСОБА_16 . Загальний порядок, встановлений КПК України, передбачає процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим, у кримінальному провадженні, спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК (у виключних випадках). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відтак, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на етапі досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. З огляду на принцип безпосередності посилання захисника на відсутність випадків тиску на свідків, потерпілого з боку ОСОБА_4 жодним чином не нівелює вказаний ризик.

Враховуючи викладене, актуальними залишаються ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків, потерпілого.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що вказані слідчим у клопотанні ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Разом з тим, прокурором не доведено обставин, які б свідчили про можливість запобігти цим ризикам виключно шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного.

Виходячи з наведеного, слідча суддя вважає, що необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. За наполяганням підозрюваною, адресу відбування такого запобіжного заходу слід визначити за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з урахуванням введення на території України воєнного стану, імовірність настання надзвичайних ситуацій воєнного, а також техногенного, природного характеру, а також імовірність погіршення стану здоров`я, слідча суддя вважає за можливе зробити виключення щодо перебування під домашнім арештом за умови настання таких обставин. Тому доцільним вбачається застосування домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у визначений цією ухвалою період доби за винятком необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги або іншої загрози життю, пов`язаної з воєнним станом.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, а саме застава, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість виконання такого заходу, що, з урахуванням установлених слідчою суддею ризиків, створює сприятливі умови для їх реалізації.

Особиста порука та особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені слідчою суддею ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а так само відсутній належний контроль за дотриманням відповідних процесуальних обов`язків.

Натомість, під час перебування особи під домашнім арештом працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного мають право з`являтися в житло цієї особи.

Тому, саме домашній арешт підозрюваного у визначений період доби є єдиним ефективним запобіжним заходом, здатним забезпечити ненастання встановлених слідчою суддею ризиків.

В іншому разі виконання обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні, де він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, фактично буде забезпечуватись виключно його власним бажанням.

Такий ступінь втручання у права підозрюваного виправданий завданнями кримінального провадження, до яких належить захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Щодо строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги той факт, що захисником у судовому засіданні наведено ряд недоглядів щодо проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Зокрема покликання на те, що попри намагання захисника, ОСОБА_4 поки не допитали в цьому кримінальному провадженні.

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Таким чином, з метою активізації проведення слідчим досудового розслідування у межах цього кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про встановлення строку дії запобіжного заходу на один місяць. Разом з тим, якщо установлені судом ризики продовжуватимуть існувати, а також триватиме строк досудового розслідування слідчий не буде позбавлений можливості звернутися із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

З огляду на встановлені ризики (зокрема можливість впливу на потерпілого та свідків, з якими підозрюваний особисто знайомий), обставини, викладені в повідомленій підозрі, дані матеріалів клопотання, а також покликання сторони захисту про те, що вони просили допитати ОСОБА_4 , проте такі клопотання органом досудового розслідування фактично проігноровані, слід покласти на підозрюваногов межах строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

п. 1 прибувати до слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 кожну п`ятницю о 09 год 30 хв в каб. №211 в приміщенні Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: вул. Сержанта Данила Марюхіна, 21 в м. Білгороді-Дністровському Одеської області;

п. 2 прибувати до прокурора та суду по виклику за необхідністю;

АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора;

п. 4 повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання або роботи;

п. 5 утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками, а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001465 від 10.10.2024 (крім свого захисника, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду);

п. 6 здати на зберігання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідча суддя зауважує, що покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, вочевидь тягне обмеження певних прав та свобод підозрюваного. Однак, таке зумовлене обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та потребою запобігти реалізації встановлених ризиків.

Натомість, належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у тому числі відсутність їх порушень у період, коли строк дії застосованого до нього запобіжного заходу сплив, не обумовлює скасування таких обов`язків, а навпаки, свідчить про їх дієвість для кримінального провадження, що і є метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на встановлені у цій ухвалі обставини, а також обставини, викладені в підозрі, строк дії зазначених обов`язків, належить визначити в межах строку запобіжного заходу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Щодо клопотання сторони захисту про винесення окремої ухвали (на виконання вимог ст. 62 Конституції, ст. 14 КПК України).

Дійсно відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також в силу дії ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Звертаючись до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим у клопотанні зазначено: «Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: …».

Разом з тим, вимогами КПК України не урегульовано питання постановлення такого виду судових рішень, які б надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб, з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування.

Відтак слідчий суддя задовольняє таке клопотання частково та вважає за доцільним здійснити повідомлення керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про порушення норми ст. 62 Конституції України листом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 177, 178, 182, 183, 194-197, 199, 372 КПК України, слідча суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, за місцем проживання та реєстрації підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21:00 годин по 08:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги або іншої загрози життю, пов`язаної з воєнним станом, строком на 1 (один) місяць, тобто до 19.12.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

п. 1 прибувати до слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 кожну п`ятницю о 09 год 30 хв в каб. №211 в приміщенні Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: вул. Сержанта Данила Марюхіна, 21 в м. Білгороді-Дністровському Одеської області;

п. 2 прибувати до прокурора та суду по виклику за необхідністю;

АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора;

п. 4 повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання або роботи;

п. 5 утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками, а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001465 від 10.10.2024 (крім свого захисника, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду);

п. 6 здати на зберігання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 на виконання вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України задовольнити частково. У винесенні окремої ухвали відмовити. Здійснити повідомлення керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про порушення норми ст. 62 Конституції України листом.

Копію ухвали направити для виконання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001465.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 25.11.2024 о 08:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1