Справа № 579/1751/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

свідка - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Грузьке Кролевецького району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, не військовозобов`язаного, не судимого в силу ст.89 КК України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

01.07.2024 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 зайшов на подвір`я господарства по АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_5 , та між вказаними особами виникла словесна сварка. У ході сварки ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, з метою спричинення тілесних ушкоджень наблизився до ОСОБА_5 та наніс удар кулаком правої руки, який прийшовся по правій руці ОСОБА_5 , якою останній прикривав обличчя.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді «...закритого перелому основи 1 п`ясткової кістки правої кисті без зміщення...», яке відповідно висновку судово-медичного експерта № 87 від 17.07.2024 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав частково, стверджуючи, що ніякої бійки не затівав, а на подвір`я потерпілого прийшов пропонувати на продажу мітли, при цьому потерпілий одразу кинувся його штовхати і виганяти з двору у грубій лайливій формі. Хвіртка при цьому була не замкнена. Після того як почалася штовханина, він разом із потерпілим розмахували руками, потерпілий завдав удару у обличчя обвинуваченому, залишивши синець та садно, з приводу яких обвинувачений своєчасно до лікаря не звертався і заяви до поліції не писав. Сам обвинувачений завдав ударів у груди та в обличчя потерпілому, але куди саме влучив, не спромігся сказати, оскільки був дуже схвильований. Після бійки він пішов з двору потерпілого, щоб не продовжувати конфлікт. Згодом десь через місяць він неодноразово намагався примиритися, приходив до потерпілого додому і до дружини потерпілого на роботу, пропонував відшкодувати збитки, але потерпілий відмовився. Свою вину у заподіянні тілесних ушкоджень визнав, щиро розкаявся, у судовому засіданні перепросив у потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_4 доведена повністю показами свідків, а також письмовими доказами і відеозаписами, дослідженими у судовому засіданні, наголосила, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні визнавав вину у повному обсязі.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд вважає, що факт скоєння злочину, передбаченого частиною 1 ст. 122 КК України, обвинуваченим ОСОБА_4 доказано повністю. Його винуватість під час судового засідання повністю доведена наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 01.07.2024 до його двору прийшов обвинувачений, з яким раніше неприязних стосунків у потерпілого не було. Взагалі потерпілий 24 роки пропрацював вчителем, а до того у 1992 році вийшов на військову пенсію. Обвинувачений лаявся, підходячи до двора, пропонував навчити потерпілого, обурювався, що потерпілий все життя ховається за жінчиною спідницею. Зажадав, аби потерпілий вийшов до нього, на що потерпілий відмовився. Тоді обвинувачений ногою відчинив хвіртку, схопив потерпілого за барки. Потерпілий теж схопив обвинуваченого, став вириватися, закрив обличчя правою рукою і отримав удар від обвинуваченого, яким і було зламано пальця. Тоді він пообіцяв викликати поліцію, і обвинувачений одразу втік. Діями обвинуваченого йому завдано матеріальної і моральної шкоди, матеріальну оцінює у 3000 грн: 200 за рентгенівський знімок, 800 за порвану сорочку, 2000 за поламані внаслідок удару в груди окуляри, що були у нагрудній кишені сорочки. З цивільним позовом не звертався, але має намір звернутися. Обвинуваченому не вибачив, наполегливо просив суд заборонити обвинуваченому приходити до нього додому та з`ясовувати стосунків, оскільки обвинувачений скандальна людина, відома буйним норовом та схильністю до побоїв інших людей.

В судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що особисто не бачила події, але знає про неї зі слів чоловіка. Суду доповнила, що знаходилася на роботі, коли подзвонив чоловік, повідомив, що його побив ОСОБА_4 Тоді свідок разом із дільничним, який перебував за її місцем роботи у справах, приїхала додому, склали протокол повідомлення про вчинений злочин і потім поліціянт поїхав до ОСОБА_4 , а свідок повезла потерпілого до лікарні, де виявили перелом пальця.

Судом також досліджено безпосередньо в судовому засіданні письмові докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2024 року;

- протокол слідчого експерименту з участю потерпілого від 08.07.2024, за яким потерпілий підтверджує, що намагався чинити спротив обвинуваченому і відбивався, відмахуючись руками;

- висновок експерта №87 від 17.07.2024, яким підтверджується характер тілесних ушкоджень, їх належність до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також те, що завдання такого роду травм не виключене за обставин, вказаних потерпілим;

- протокол слідчого експерименту з участю обвинуваченого від 29.07.2024, у ході якого обвинувачений ОСОБА_4 показав хід сутички, підтвердив, що бив у груди та у лице потерпілого, але чи завдав яких тілесних ушкоджень, на момент закінчення сварки йому було не відомо;

- копія паспорта обвинуваченого ОСОБА_4 , витяг з Адмінпрактики на ОСОБА_4 , вимога про судимості ОСОБА_4 ;

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.07.2024 щодо ОСОБА_4 , за змістом якої на військовому обліку обвинувачений не перебуває;

- довідка КП «Кролевецька лікарня» №01-09/1157 від 18.07.2024 відносно ОСОБА_4 , за змістом яких останній на «Д» обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває;

- характеристика на ОСОБА_4 з місця проживання.

Зважаючи на усе раніше викладене, суд вважає висунуте обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України таким, що знайшло свого підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами та доведене стороною обвинувачення поза межами розумного сумніву.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в силу ст.67 КК України, судом з урахуванням похилого віку як потерпілого, так і обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до частини 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання, особу винного, який є особою похилого віку, пенсіонером, майновий стан обвинуваченого, позицію прокурора, яка просила призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді одного року позбавлення волі без відбування покарання реально, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України - позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 2, 91, 369-371, 381, 382, 373, 374, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2, 6 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_5 та не з`являтися в межах домоволодіння потерпілого за адресою АДРЕСА_3 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження 579/1751/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1