ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/262/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 18 березня 2024 року, за доповненою апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Борщівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого головним спеціалістом відділу управління персоналом організаційно-інформаційної, оборонної роботи та військового обліку виконавчого комітету Борщівської міської ради, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Встановлено строк дії ухвали до 29 вересня 2024 року включно.

Як слідує з матеріалів провадження, групою слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за процесуального керівництва Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000125 від 18.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.368, ч.3 ст.146, ч.1 ст.122 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_7 те, що починаючи з березня місяця 2024 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, у начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , який будучи службовою особою, оскільки наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, відповідно до прим. 1 ст.364 КК України, виник злочинний умисел, направлений на створення, керівництво організованою злочинною групою з метою власного збагачення шляхом вчинення тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із вимаганням неправомірної вигоди у військовозобов`язаних за невжиття заходів щодо мобілізації останніх на військову службу у Збройних силах України, а також за не створення штучних перешкод особам, які мають законні підстави для відстрочки від мобілізації щодо отримання такої відстрочки на території діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час ОСОБА_10 розуміючи, що реалізувати свій злочинний умисел сам не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, підшукав у невстановлений органом досудового розслідування період часу, осіб для спільного заняття злочинною діяльністю, серед своїх знайомих та колег по роботі, які також являлися діючими або колишніми працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в силу чого були обізнані із процедурою мобілізації військовозобов`язаних осіб до ЗСУ та процедури отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а саме: провідного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , якого призначено на посаду головного спеціаліста відділу управління персоналом організаційно-інформаційної, оборонної роботи та військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , службовий кабінет якого розміщувався у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , та старшого стрільця відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 .

ОСОБА_10 будучи службовою особою, та зловживаючи своїм службовим становищем будучи організатором та керівником організованої злочинної групи довів до виконавців ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 свої злочинні наміри та деталі вище вказаного злочинного плану, на що останні погодилися.

Зазначені особи, з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиним планом із розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, зорганізувавшись у стійке об`єднання для вчинення тяжких злочинів.

У створеній організованій групі, ОСОБА_10 , як організатором, були детально розподілені ролі всіх учасників цієї групи; складено план злочинної діяльності та визначено час і способи його виконання; забезпечено взаємозв`язок між організатором та іншими співучасниками злочинної діяльності для злагодженого досягнення запланованого злочинного результату.

Стійкість, стабільність та згуртованість організованої групи виражалися, окрім вищезазначеного, в тривалості дій її учасників, єдності наміру щодо вчинення та продовження скоєння злочину, здатності забезпечити стабільність і надійність свого функціонування.

Організована ОСОБА_10 група характеризувалась стійкими зв`язками, що полягали в існуванні між учасниками групи стабільних відносин при підготовці та вчиненні злочинів, наявності мети на неодноразове їх вчинення і єдиного плану злочинної діяльності із визначенням функцій кожного учасника групи, спрямованих на його досягнення, дотриманні заходів і засобів конспірації, розподілі між учасниками групи грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності.

Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Так, ОСОБА_10 , як організатор і керівник відвів собі наступні ролі та функції в складі організованої групи, а саме:

- розробив план злочинної діяльності, діяльність якої спрямовувалася на створення, керівництво організованою злочинною групою вчинене службовою особою з використанням службового становища з метою вчинення тяжких злочинів, пов`язаних із вимаганням неправомірної вигоди у військовозобов`язаних за невжиття заходів щодо мобілізації останніх на військову службу у Збройних силах України, а також за не створення штучних перешкод особам, які мають законні підстави для відстрочки від мобілізації щодо отримання такої відстрочки на території діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- підібрав та залучив до участі в організованій групі інших її учасників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які надали свою добровільну згоду на участь в організованій групі;

- розподілив між учасниками групи функції, у відповідності до попередньо узгодженого плану, контролював їх виконання, забезпечуючи належну організованість групи, спільність та єдність їх дій у ході підготовки та вчинення злочинів;

- керував діями виконавців організованої злочинної групи, спонукав їх до вчинення злочинів шляхом відання наказів, проведення бесід, наданням порад, а також координував їх дії під час вчинення злочинів за допомогою мобільного зв`язку;

- забезпечував фінансування організованої злочинної групи, її матеріально-технічну базу та розподіляв між учасниками групи грошові кошти, отримані внаслідок незаконної діяльності у вигляді винагороди за виконану роботу;

- вживав заходів щодо конспірації незаконної діяльності організованої злочинної групи та унеможливлення викриття її учасників правоохоронними органами;

- одержував грошові кошти від незаконної діяльності;

- завіряв, згідно із займаною посадою, фіктивні військово-облікові документи військовозобов`язаним особам, від яких була отримана неправомірна вигода;

- приймав рішення та віддавав накази щодо відпущення із території РТЦК та СП осіб, від яких вимагалася та отримувалася неправомірна грошова вигода;

- давав усні вказівки іншим працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за своїми функціональними обов`язками займалися формуванням документів на відстрочку щодо пришвидшення виготовлення вказаних документів відносно військовозобов`язаної особи, від якої отримали неправомірну вигоду ОСОБА_11 та/або ОСОБА_7

ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , як виконавці організованої групи:

- виконували накази, вказівки та доручення ОСОБА_10 , пов`язані із незаконною діяльністю організованої злочинної групи;

- займалися збором інформації про військовозобов`язаних осіб, які в подальшому самі або через родичів та/або знайомих мали б звернутися до одного із учасників організованої злочинної групи, з пропозицією вирішити питання про ухилення від мобілізації за відповідну суму неправомірної вигоди;

- у випадку звернення громадян за допомогою в наданні консультації щодо отримання права на відстрочку на законних підставах, повідомляли останнім, що вирішення таких питань в будь-якому випадку не можливе без надання неправомірної вигоди та створювали штучні перешкоди щодо отримання вказаними особами на законних підставах відстрочок;

- надавали роз`яснення військовозобов`язаним особам, яким чином отримати відстрочку від проходження військової служби під час мобілізації законним шляхом та/або безпосередньо впливали на інші органи та установи (територіальні громади, ЦНАП та інше) з метою висвітлення в них недостовірної інформації, яка б сприяла в отриманні відстрочки;

- брали основну участь в інформуванні військовозобов`язаного, який знаходився на території відповідного РТЦК та СП про відправлення його на ВЛК, та/або направлення на проходження військової служби, водночас інформувавши останнього про можливість вирішення вказаного питання шляхом надання неправомірної вигоди, чим спонукали останнього до надання неправомірної вигоди безпосередньо самим або через рідних/знайомих;

- здійснювали переговори із родичами військовозобов`язаних громадян з метою вимагання та отримання від них неправомірної вигоди, визначення її розміру залежало від матеріального стану вказаних осіб, за отримання відповідних документів щодо непризову на військову службу, отримання відстрочки та/або відпущення із території РТЦК та СП;

- безпосередньо отримували визначений розмір неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб, родичів та/або знайомих, за вирішення питань щодо отримання відстрочки від проходження військової служби, попередньо отримавши відповідне погодження від ОСОБА_10 , яку в подальшому передавали останньому;

- здійснювали в деяких випадках транспортування військовозобов`язаних осіб із територій підконтрольних відповідному РТЦК та СП до місця проживання даної особи або до місця де знаходилися родичі останнього;

- спонукали інших працівників РТЦК та СП, які за своїми функціональними обов`язками займалися формуванням документів на відстрочку щодо пришвидшення виготовлення вказаних документів відносно військовозобов`язаної особи, від якої отримали неправомірну вигоду;

- надавали військовозобов`язаним особам, від яких отримували неправомірну вигоду, документи на відстрочку від проходження служби, повістки із відтермінуванням з`явлення у відповідний РТЦК та СП через 2 місяці з дати її заповнення, які надавали можливість безперешкодного пересування в межах Тернопільської області з метою уникнення мобілізації;

- одержували грошові кошти від незаконної діяльності.

ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , як виконавці організованої групи:

- виконували накази, вказівки та доручення ОСОБА_10 , пов`язані із незаконною діяльністю організованої злочинної групи;

- доставляли військовозобов`язаних осіб на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 та чинили на них моральний тиск для схилення військовозобов`язаного до надання неправомірної вигоди;

- будучи учасниками мобільних (пошукових) груп здійснювали пошук визначених керівником організованої злочинної групи військовозобов`язаних осіб, яким необхідно було вручити повістку або доставити у відповідний РТЦК та СП для подальшої роботи з ними іншими учасниками організації;

- спонукали військовозобов`язаних громадян, які підлягають мобілізації та призову, оплачувати наданні послуги учасникам злочинної організації в закладах громадського харчування, роз`яснюючи військовозобов`язаним, що у випадку несплати даних послуг вони будуть мобілізовані;

- спонукали військовозобов`язаних громадян, які підлягають мобілізації та призову, водночас здійснюють підприємницьку діяльність здійснювати безкоштовно ремонт власних та службових автомобілів, погрожуючи врученням відповідної повістки;

- здійснювали інформування родичів військовозобов`язаних осіб, які були доставлені на територію РТЦК та СП, з метою схилення останніх до вирішення питання щодо невжиття заходів з мобілізації щодо таких осіб за визначену суму неправомірної вигоди;

- здійснювали моральний та фізичний тиск на осіб які намагалися висвітлити інформацію щодо злочинної діяльності організатора та інших учасників організованої злочинної групи;

- одержували грошові кошти від незаконної діяльності.

Злочинне об`єднання, створене ОСОБА_10 , було стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності його складу, наявності між учасниками організованої групи постійних внутрішніх зв`язків, існуванням високого рівня узгодженості дій, взаємодовіри, єдиних правил поведінки, протидії дезорганізуючим факторам, єдиному плані та системі вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи.

Кожен з її учасників усвідомлював, що їхні дії є невід`ємною складовою частиною всього обсягу дій організованої групи при скоєнні злочинів.

Злочини, які вчинялися організованою групою, були охоплені єдиним умислом всіх його співучасників, тобто учасники злочинної групи усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки та бажали їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та мету власного незаконного збагачення.

Для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій, з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами телефонні розмови велися між учасниками організованої групи в короткій і прихованій формі.

Таким чином, утворена ОСОБА_10 організована група у складі виконавців ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та організатора ОСОБА_10 , учасники якої мали єдність намірів на вчинення злочинів, діяла у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року набувши стійкості, вчинивши тяжкі злочини, у тісному зв`язку між всіма учасниками, за заздалегідь розробленим та відомим всім учасникам єдиним планом готування, вчинення та приховання злочинів, з чітким розподіленням функцій між її учасниками, спрямованих на реалізацію єдиного злочинного плану щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб за вирішення питань пов`язаних із призовом на військову службу під час мобілізації і припинила свою діяльність 23.07.2024 внаслідок викриття її учасників працівниками правоохоронних органів.

Так, наприкінці березня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_14 з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення власних військово-облікових даних, де йому працівники вказаного РТЦК та СП намагалися вручити повістку, однак останній почав просити про отримання відтермінування, у зв`язку із станом здоров`я. Свідком вказаної розмови був ОСОБА_11 , який з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності організованої злочинної групи, направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_14 , підійшовши до останнього, повідомив, що зможе допомогти в отриманні відстрочки від проходження військової служби терміном на 2 місяці, однак вказана послуга коштує 200 доларів США, та вже наступного дня після передачі визначеної суми грошових коштів можна буде відразу забрати відповідні документи, які надають право на відстрочку.

Наступного дня ОСОБА_15 попросив свого знайомого ОСОБА_16 передати грошові кошти в сумі 200 доларів США ОСОБА_11 , який на це погодився.

У подальшому, наприкінці березня 2024 року, більш детальний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , перебуваючи на АЗС « WOG » по АДРЕСА_1 , з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності злочинної організації направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_15 , одержав від останнього неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США, що еквівалентно станом на 31.03.2024 становило 7890 гривень, за отримання для ОСОБА_15 повістки про виклик в відповідний РТЦК та СП через 2 місяці з дати її підпису ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_11 передав грошові кошти ОСОБА_10 з метою розподілу між учасниками організованої злочинної групи.

Окрім цього, 01.04.2024 близько 22 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , виконуючи роль виконавців у організованій злочинній групі з метою реалізації злочинного умислу, являючись працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи одітими у військову форму, зайшли за місцем проживання ОСОБА_17 в АДРЕСА_2 , в літню кухню, усвідомлюючи, що ОСОБА_17 являється батьком трьох неповнолітніх дітей та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, без вручення повістки останньому та нічого не пояснюючи йому, нанесли ОСОБА_17 удари в різні частини тіла руками та ногами, після чого застосовуючи фізичну силу витягли останнього із території будинковолодіння. У подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_12 помістили ОСОБА_17 в службовий транспортний засіб і відвезли останнього на територію бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_6 » розміщеної по АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на території вказаної бази відпочинку, а саме у приміщенні, де розміщується особовий склад роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , повідомили ОСОБА_17 що з даного періоду часу останній являється військовослужбовцем та нанесли останньому удари в різні частини тіла руками та ногами, після чого, не надавши медичної допомоги ОСОБА_17 , закрили його у вказаному приміщенні, чим незаконно позбавили волі останнього.

Внаслідок злочинних дій виконавців організованої злочинної групи ОСОБА_13 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження у вигляді консолідуючих (в процесі зрощення) переломів 9-10-го правих та 6,8,10-го лівих ребер, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У подальшому ОСОБА_7 , виконуючи роль виконавця в організованій злочинній групі та реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від родичів ОСОБА_17 , не зважаючи на той факт, що останній являється багатодітним батьком та має законні підстави для одержання відстрочки від мобілізації, погодив можливість отримання неправомірної вигоди із керівником організованої злочинної групи ОСОБА_10 , та надав рідному брату ОСОБА_17 , ОСОБА_18 контактний номер телефону виконавця організованої злочинної групи ОСОБА_11 , який мав отримати від останнього визначений розмір неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод щодо отримання відстрочки від мобілізації та можливість покинути територію бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6».

У той же час, починаючи приблизно з 22 год. 01.04.2024 до приблизно 11 год. 02.04.2024, ОСОБА_10 усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи згідно розробленого плану та розподілу функцій, в інтересах організованої злочинної групи, організував постійний нагляд за ОСОБА_17 та проти його волі останній утримувався на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_6 » розміщеної по АДРЕСА_3 .

02.04.2024 близько 10 год. ОСОБА_18 зустрівся із ОСОБА_11 в районі АЗС «УкрНафта» неподалік від в`їзду на територію автостанції м.Борщів, де ОСОБА_11 , будучи виконавцем організованої злочинної групи, повідомив ОСОБА_18 , що справа відносно його брата ОСОБА_17 як військовозобов`язаного передана в ІНФОРМАЦІЯ_7 , та оскільки він розлучений із дружиною і не має документів щодо утримання трьох неповнолітніх дітей, почав реалізацію злочинного умислу шляхом вимагання неправомірної вигоди в розмірі 30 000 гривень за не створення штучних перешкод щодо отримання ОСОБА_17 відстрочки від мобілізації та можливість покинути територію бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Після цього ОСОБА_18 поїхав до місця свого проживання та взяв вказану суму грошових коштів.

02.04.2024 близько 11 год. ОСОБА_11 з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності організованої злочинної групи направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_18 , перебуваючи в салоні службового автомобіля, який знаходився на узбіччі дороги неподалік автостанції м.Борщів під час особистої зустрічі із ОСОБА_18 одержав від останнього неправомірну вигоду в розмірі 30 000 гривень за не створення штучних перешкод щодо отримання ОСОБА_17 відстрочки від мобілізації та можливість покинути територію бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Отримавши неправомірну вигоду ОСОБА_11 направився службовим автомобілем до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де за вказівкою ОСОБА_10 . ОСОБА_17 надали можливість покинути територію вказаної бази відпочинку.

Після цього, ОСОБА_11 на службовому автомобілі відвіз ОСОБА_17 до автостанції м. Борщів, де залишив останнього.

В подальшому, ОСОБА_11 направився на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 , де передав грошові кошти ОСОБА_10 з метою розподілу між учасниками організованої злочинної групи.

Окрім цього, працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 , виконуючи роль виконавця у організованій злочинній групі з метою реалізації злочинного умислу, наприкінці травня 2024 року, вручив повістку ОСОБА_19 , який являється працівником ФОП ОСОБА_20 , про необхідність з`явлення на наступний день в ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення військово-облікових даних, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_19 повідомив, що на початку травня 2024 року надавав у вказаний ІНФОРМАЦІЯ_8 документи з метою отримання відстрочки, оскільки здійснює догляд за своїм тестем ОСОБА_21 , який є інвалідом 2 групи.

Розуміючи злочинні наміри працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , з даного приводу ОСОБА_19 поспілкувався із своїм роботодавцем ФОП ОСОБА_20 , який повідомив що уточнить інформацію щодо ОСОБА_19 у свого знайомого ОСОБА_11 .

У той же час, ОСОБА_11 з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності організованої злочинної групи направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди, під час розмови із ОСОБА_20 , повідомив останньому, що за вирішення питання щодо отримання ОСОБА_19 відстрочки від проходження військової служби та анулювання врученої повістки необхідно надати неправомірну вигоду у вигляді карточки на дизельне паливо «WOG» на 2 000 тонн.

31.05.2024 о 16:36 год. ОСОБА_19 зателефонував до ОСОБА_11 та повідомив, що він готовий передати відповідну карточку, яку йому надав ФОП ОСОБА_20 , на що ОСОБА_11 з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності організованої злочинної групи направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди повідомив, що вказану карточку необхідно передати ОСОБА_7

31.05.2024 близько 16:40 год. ОСОБА_7 з метою реалізації злочинного умислу щодо діяльності організованої злочинної групи направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, одержав від ОСОБА_19 неправомірну вигоду у вигляді карточки на дизельне паливо «WOG» об`ємом на 2 000 тонн, вартістю 96979,96 гривень, за вирішення питання щодо отримання ОСОБА_19 відстрочки від проходження військової служби та анулювання врученої повістки.

01.06.2024 ОСОБА_7 вказану паливну карточку передав ОСОБА_10 , який у подальшому розподілив вказане пальне між учасниками організованої злочинної групи та надав вказівку ОСОБА_12 вжити заходів щодо списання палива із вказаної карточки та повернення 04.06.2024 карточки власнику.

02.08.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону №3342-IX від 23.08.2023), ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.122 КК України (в редакції Закону №1707-VI від 05.11.2009), ч.3 ст.146 КК України (в редакції Закону №2953-ІІІ від 17.01.2002).

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає дану ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що надані стороною обвинувачення докази не доводять обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що інсує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апелянт вважає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.122, ч.3 ст.146 КК України є явно необґрунтованою, кваліфікацію дій підозрюваного неправильною, але ці факти залишився поза увагою слідчого судді.

Також посилається на відсутність доказів, які б підтверджували наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 є колишнім військовослужбовцем, має постійне місце роботи та проживання, одружений, хворіє на захворювання серця, онкологічне захворювання, що вимагає від нього періодичного обстеження, спеціалізованого лікування, періодичного прийняття хіміотерапії, є особою ІІ групи інвалідності, має на утриманні батьків, які потребують його постійного догляду.

Також звертає увагу суду на належну процесуальну поведінку підозрюваного, який після повідомлення по підозру, після вручення клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу не вчиняв ніяких спроб, які б свідчили про намагання втечі чи ухилення від явки до слідчого.

Вважає твердження сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на учасників кримінального провадження, є лише припущенням, носить абстрактний характер та в порушення вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України нічим не доведеного.

Сторона захисту звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не навів достатніх мотивів чому інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч нормам закону, не визначив розмір застави.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_22 , яке погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_23 , про застосування щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000125 від 18.03.2024 ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 ; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження суду, з достатньою повнотою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.122 КК України, ч.3 ст.146 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 .

При оцінці доводів сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , а також необґрунтованості підозри, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Кожен з цих ризиків слідчим суддею належним чином досліджено та відповідно аргументовано у судовому рішенні.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, врахувавши вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочинів, які були предметом дослідженян місцевого суду; особу підозрюваного, його спосіб життя, дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України колегія суддів вважає непереконливими, оскільки судом першої інстанції наведено аналіз ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим і належним чинмо мотивовано висновок, згідно з яким інші більш м`які запобіжні заходи, ніж окреслені прокурором по відношенню до підозрюваного, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, мотиви наведені в ухвалі слідчого судді щодо тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, як одну з підстав продовження строку запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що поведінка підозрюваного ОСОБА_7 свідчить про відповідальне та добросовісне виконання обов`язків, не спростовують наявності ризиків, які є підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає безпідставними, оскільки, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування, не зможе попередити ризики, визначенні у ст. 177 КПК України.

Також згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, прийшов до правильно переконання щодо відсутності підстав для визначення розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів сторони захисту про поганий стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , як підставу для обрання йорму більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ст.ст.3,49 Конституції України, ст.6 Основ законодавства про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я. Відповідно до ст.ст. 7,11 Закону України "Про попереднє ув`язнення" в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

Отже, у випадку захворювання чи погіршення стану здоров`я підозрюваного, йому буде забезпечена відповідна медична допомога, а отже такий довід апелянтів не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та скасування по суті правильного судового рішення. Також, сама по собі наявність у особи певного захворювання не може бути свідченням неможливості перебування особи в умовах установи слідчого ізолятора.

Колегія суддів також бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в підозрюваного ОСОБА_7 таких захворювань, що категорично виключають тримання його під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є непереконливі, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, чи зміни про що ставить питання в доповненій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді