Справа № 521/1694/20
Номер провадження:1-в/521/1290/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14»

щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява в якій подання підтримав, та просив розглядати без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, за кваліфікуючими ознаками: замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Замах на крадіжку засуджений ОСОБА_4 здійснив 05.09.2022 року, розмір шкоди -1248,73 гривень.

Відповідно до цього вироку, на підставі ст.ст.71 КК України ОСОБА_4 до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.06.2022 року і остаточно визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та два місяці.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Приморського районного суду міста Одеси від 24 серпня 2023 року, суд врахував що епізод крадіжки ОСОБА_4 вчинив 05 вересня 2022 року у період відбування іспитового строку, встановленого йому вироком Київського районного суду міста Одеси від16.06.2022, яким він засуджений за ч.2, ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,5грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце у 2022році становить 2481 грн (1240,5х2=2481).

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до вироку Київського районного суду м. Одеси від16.06.2022, ОСОБА_4 засуджений за ч.2, ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Враховуючи цей вирок, ОСОБА_4 відбув покарання призначене за вироком Київського районного суду м. Одеси від16.06.2022, 16.06.2024 року у звязку зі спливом іспитового строку.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_4 у ДУ "Одеська виправна колонія №14", окрім вищенаведених вироків немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з ДУ "Одеська виправна колонія №14".

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1