Справа № 346/3530/24
Провадження № 1-кп/346/574/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000436 від 12.06.2024 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.11.2020 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 міс.,

- 01.07.2021 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, 71 КК України зміненого ухвалою Волинського апеляційного суду від 30.11.2021 в частині призначеного покарання до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

- 28.12.2021 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.345, 71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

-15.08.2022 вироком Нововолинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1,4 ст.70 КК України, до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.08.2022р. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців, відбуває покарання у Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)», що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район с.Товмачик вул.Привокзальна, 30 з 18.01.2023р.

18.01.2023 р. йому роз`яснено обов`язки, передбачені законодавством для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійснені її функції, яка передбачена ст.391 КК України.

За час перебування в установі виконання покарань ОСОБА_4 вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, тому був взятий на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання у виді позбавлення волі.

Через безуспішне застосування інших заходів впливу, відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.04.2024 року до засудженого ОСОБА_4 за порушення вимог режиму відбування покарання застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу на строк два місяці. На виконання вказаної ухвали суду ОСОБА_4 16.05.2024 був поміщений до приміщення камерного типу ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

Однак, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійснені її функції, засуджений ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в черговий раз вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що полягало в наступному.

11.06.2024 р. близько 11 год.32 хв. ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.ст.9, 107 КВК України та ст.2 розділу ІІ, ч.3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, будучи черговим по камері згідно графіку чергування засудженими, які утримуються в камері приміщення камерного типу (далі ПКТ) №11 на червень 2024 року, під час проведення по камерної перевірки наявності засуджених у приміщеннях ПКТ ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» адміністрацією установи, а саме: виконуючим обов`язки начальника установи полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 ,черговим помічником начальника установи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , заступником чергового помічника начальника державної установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_8 , начальником оперативного відділу підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 , молодшим інспектором ВНіБ сержантом внутрішньої служби ОСОБА_10 , начальником ВНіБ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 , не приступив до виконання свого обов`язку як чергового по камері доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують та здійснити прибирання камери. На неодноразову висловлену законну вимогу виконуючого обов`язки начальника установи приступити до виконання свого обов`язку та повторного попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що передбачено ст.391 КК України, засуджений ОСОБА_4 у категоричній необґрунтованій формі відмовився від виконання своїх обов`язків , хоча був зобов`язаний та мав можливість їх виконати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, вважає недоцільним дослідження доказів у справі. При цьому відмовився від дачі показів, в дебатах та останньому слові заявив, що розуміє, що вчинив злочин та має за це відповідати, але просив суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

В діях обвинуваченого наявний склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст..66 КК України, а також обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст..67 КК України судом не встановлені.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є нетяжким злочином, характер діянь і спосіб їх вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак та кількість епізодів.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який має чотири непогашені судимості, негативно характеризується за місцем відбування покарання, де за період з 14.04.2021 пл10.06.2024 на нього накладено 33 стягнення та відсутні заохочення, його молодий вік, сімейний стан (неодружений, утриманців не має), задовільний стан здоров`я, не працює та доходів не має, дане кримінальне правопорушення вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком. При цьому суд враховує, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині та розуміє необхідність покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому і вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ст.391 КК України у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження ОСОБА_4 вчинив під час відбуття покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.08.2022р. у виді позбавлення волі. Невідбута частина покарання на час ухвалення вироку становить 18 днів.

Тому суд, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання із застосуванням ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання до покарання за даним вироком.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України, а саме компакт-диск із відеозаписом за 11.06.2024 слід залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368,370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15.08.2022р., та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 5(п`яти) днів позбавлення волі.

Початок відбування строку покарання обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 04.10.2024 року.

Речові докази: компакт-диск із відеозаписом за 11.06.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1