Справа № 278/3550/21
Провадження №11-кп/801/837/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2021 за № 0000373,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізня, Житомирського району, Житомирської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вказаним вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 30.07.2021 по 27.09.2021, з 20.12.2021 по 15.04.2022 та з дня його взяття під варту за цим вироком і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 15 070 грн. 90 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні судових молекулярно-генетичної та трасологічної експертиз.

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 05.08.2021, від 04.08.2021, від 04.08.2021 на речові докази скасовано, а самі речові докази: капці синього кольору, штани спортивні чорного кольору, безрукавку сірого кольору із вставками, жилетку світлу, кофту синього кольору вирішено повернути обвинуваченому; металевий предмет, схожий на протитуманну фару, металеву решітку, металеву кувалду вирішено повернути власникам (законним володільцям); пластиковий уламок чорного кольору, фрагмент лако-фарбового покриття, змиви з металевої решітки та з поверхні ґрунту, сліди низу взуття, вирізи з тюлі та з дивану, труси чоловічі синього кольору в білу смужку, два паперові конверти із змивами та два паперові конверти із зрізами нігтьових пластин вирішено знищити.

Згідно вироку судом встановлено, що 30.07.2021 близько 08 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в одній з кімнат будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_10 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на вбивство ОСОБА_10 .

Реалізуючи цей умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_7 з метою вбивства ОСОБА_10 підійшов до останнього та зі значною силою прикладання наніс йому декілька ударів кулаками в область голови та шиї, після чого вони вибігли в двір домоволодіння.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї біля вищевказаного будинку, наніс ОСОБА_10 декілька ударів в область голови та шиї, в наслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_7 продовжив наносити йому тілесні ушкодження. В подальшому, ОСОБА_7 переконавшись, що ОСОБА_10 помер, відтягнув тіло останнього за підсобне приміщення домоволодіння, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив.

Смерть ОСОБА_10 наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї, що супроводжувалось переломами щитоподібного хряща, під`язикової кістки, ушкодженням шкіри, щитоподібної залози.

Такі дії ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18.04.2024 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, в частині призначеного покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі. Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 30.07.2021 по 27.09.2021, з 20.12.2021 по 15.04.2022 та з дня його взяття під варту вироком Житомирського районного суду Житомирської області.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при постановленні оскаржуваного вироку суд призначаючи покарання ОСОБА_10 зазначив, що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також на думку сторони обвинувачення, суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченого, який хоч і одружений, проте спільно з дружиною не проживає, діти фактично перебувають на утриманні матері, за місцем проживання характеризується позитивно. Однак, відповідно до допиту свідка ОСОБА_11 , яка працює в барі с. Троянів, обвинувачений перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно, провокував сутички з відвідувачами, і їй неодноразово доводилось телефонувати братам ОСОБА_10 , щоб вони його забрали.

Також на думку прокурора судом не взято до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_10 , яке відноситься до особливо тяжких злочинів, кількість спричинених тілесних ушкоджень. Тому наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого, які були враховані при призначенні ОСОБА_10 покарання, не є переконливими аргументами, які б свідчили про можливість йому призначення восьми років покарання.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор підтримала подану прокурором апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення поданої прокурором апеляційної скарги та просили оскаржуваний вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_12 повідомлена судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте до суду апеляційної інстанції не з`явилася та не повідомила суд про поважність своєї неявки, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у її відсутність.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.

Зокрема, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Даний висновок суду першої інстанції в апеляційній скарзі не заперечується, а тому в цій частині перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення значенні у ст.414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття особа обвинуваченого вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1ст. 65 КК України поняття особа винного.

Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 . Разом з тим, судом обґрунтовано визнано обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки остання, на думку суду, істотно вплинула на формування у обвинуваченого умислу на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином на переконання апеляційного суду з оскаржуваного вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції не повністю виконано вимоги вказаного закону i роз`яснень постанови Пленуму ВСУ та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також кількість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Також судом не достатньо враховано особу обвинуваченого, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинивши вбивство свого рідного батька, що не заперечувалось самим же ОСОБА_7 в присутності своїх ж малолітніх дітей доньок 2014 та 2016 року народження, в подальшому на автомобілі віз доньок до свого брата ОСОБА_13 , проте не доїхав до його будинку приблизно 200 метрів, врізався у стовп вчинивши ДТП, після чого дітей самих відправив пішки до брата, а сам повернувся додому, де ліг спати.

З пояснень наданих суду першої інстанції свідками, зокрема ОСОБА_14 , який є рідним братом обвинуваченого, останній в стані алкогольного сп`яніння неодноразово проявляв фізичну агресію до батька, свідка ОСОБА_11 , яка суду повідомила, що не одноразово обачила обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, та задля його заспокоєння декілька разів телефонувала братам. Окрім того, при проведенні судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 07.09.2021 за №232-2021, комісією останньому рекомендовано пройти лікування від зловживання алкоголем.

Також. суд першої інстанції вказав, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, проте на думку апеляційного суду вказана характеристика на ОСОБА_7 з місця проживання, є неінформативною (а.к.п.204).

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при призначенні ОСОБА_7 міри покарання, приближеної до мінімальної межі санкції ст.115 ч.1 КК України суд першої інстанції вказав, що потерпіла не наполягала на призначенні суворого покарання, проте така думка потерпілої при визначенні судом міри покарання має враховуватися, однак не є визначальною.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості та не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Санкцією ч.1 ст.115 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

За вироком суду обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Колегія суддів апеляційного суду переконана, що в даному випадку виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, з призначенням йому більш тривалого строку позбавлення волі.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.3, 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У зв`язку з цим колегія суддів апеляційного суду переконана, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому на думку колегії суддів апеляційного суду, наявні достатні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, яке у даному випадку буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості відповідно до ст.ст.409, 413, 414 КПК України є підставами для скасування вироку в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів апеляційного суду при цьому також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Зокрема, в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 30.07.2021 по 27.09.2021, з 20.12.2021 по 15.04.2022 та з дня його взяття під варту за вироком Житомирського районного суду Житомирської області з 18.04.2024 року по 02.09.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4