Справа № 148/2138/24
Провадження №1-кп/148/168/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина в режимі відеоконференцзв`язку клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, востаннє 30.03.2021 Тульчинським районним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення, звільнившись 10.05.2022 по відбуттю строку покарання з місць позбавлення волі та знаючи при цьому, що на розгляді Тульчинського районного суду перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000267 від 02.06.2019 та № 0000213 від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000396 від 24.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України та Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 27.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 17.06.2024, 1 (один) металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору схожий на корпус ручної гранати типу «Ф1», які згідно висновку експерта в конструктивному поєднанні між собою - є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойового припасу.

Далі, ОСОБА_4 розуміючи, що оборонна осколкова ручна граната Ф-1 є бойовим припасом промислового виготовлення військового призначення вирішив її продати, тим самим збути бойовий припас.

Далі ОСОБА_4 , з метою збуту бойового припасу, домовився з особою під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , про продаж йому вищевказаного бойового припасу за грошові кошти та 17.06.2024 близького 18:00 год. по вул. Романа Чайковського в м. Тульчин ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, за грошову винагороду в сумі 2500 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_6 оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, не маючи відповідного дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 21.06.2024, 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва, які, належать до категорії «Небезпечний» та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм, в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штуки.

Далі, ОСОБА_4 розуміючи, що, 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва та 243 (двісті сорок три) патрона калібру 5,45 мм є бойовими припасами та будь-які дії з вказаним предметом, без передбаченого законом дозволу є незаконними та протиправними, вирішив їх продати, тим самим збути бойові припаси.

Далі, ОСОБА_4 , з метою збуту бойових припасів домовився з особою під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , про продаж йому вищевказаних бойових припасів за грошові кошти та 21.06.2024 близького 17:15 год. по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , за грошову винагороду в сумі 8000 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_6 2 (дві) гранатометні постріли іноземного виробництва та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штук.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

21.06.2024 о 18:00 год. в межах вказаного кримінального провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано. 22.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду від 22.06.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 19.08.2024. В подальшому ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду від 14.08.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 22.09.2024.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки 22.09.2024 спливає строк застосування запобіжного заходу та існують ризики, визначені ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання вказав на наявність ризиків, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий, що може свідчити про можливість вчинення нових кримінальних правопорушень, можливість переховування його від суду, а також впливу на свідка, який не був допитаний в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження даного виду запобіжного заходу. Обвинувачений вказав на те, що просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або ж більш м`який запобіжний захід, так як здійснює догляд за батьком інвалідом 1 групи. Вказана позиція обвинуваченого підтримана захисником.

Заслухавши клопотання прокурора, сторони захисту, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2024 ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і строк його спливає 19.08.2024.

14.08.2024 ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 22.09.2024.

У відповідності з вимогами ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до cт. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер обвинувачення, тяжкість можливого покарання, у їх взаємозв`язку та приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, а саме: останній обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину; усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, а також незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, також, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, що свідчить про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо нього даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою, з відповідною альтернативою - застава.

Таким чином, оскільки обставини, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а продовжують існувати, а також враховуючи сукупність підстав, серед яких обвинувачений є раніше судимий, продовжив вчиняти нові злочини, що свідчить і про можливість вчинення нових злочинів, з врахуванням відсутності міцних та стійких соціальних зв`язків, які в сукупності з встановленими ризиками, дають суду підстави дійти висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів.

Разом з тим, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, так як мали місце в період воєнного стану, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

При продовженні даного виду запобіжного заходу, судом також враховано вимоги ст.183 КПК України, пунктом 5 частини 2 якої передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З врахуванням вимог ст. 183 ч. 2 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених ст. 182 ч. 5 п. 2 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 грн. Визначаючи обвинуваченому заставу, суд виходить із того, що такий її розмір під загрозою її втрати утримуватиме обвинуваченого від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, при цьому не буде таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось би на безальтернативне.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Тульчин Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, з середньою-спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 263 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 17.11.2024, 14:00 год., включно.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пп. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвалу вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: