Номер справи 703/6288/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розвідувань 22.11.2024 під №0000452, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

у с т а н о в и в :

Прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2024 року під №0000452 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 22 листопада 2024 року до чергової частини ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від о/у СКП ВП №2 ЧРУП ОСОБА_5 про те, що 22 листопада 2024 року близько 18 год. 48 хв. по АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі заборонені речі, вказану особу було затримано в порядку ст.298-2 КПК України, у якого виявлено та вилучено картонне упакування, в якому знаходилося 4 згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Під час затримання у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон марки «Ulefone» IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 з якого останній 20 листопада 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час в додатку Телеграм на сайті «Odyssey shop 420» замовив собі 30 грам наркотичного засобу «канабіс» за ціною 7200 грн. за 30 грам для власного вживання без мети збуту та на який він отримав смс повідомлення про надходження посилки.

22 листопада 2024 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Прокурор стверджує, що вилучене під час затримання майно може зберігати сліди вчиненого кримінального правопорушення та є доказами в межах наведеного кримінального правопорушення. У зв`язку з цим слідчий просив накласти арешт на це майно.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у ньому.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти огляду телефону, однак просив не накладати на нього арешт оскільки телефон йому потрібний для роботи.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, думку ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження №0000452 від 22.11.2024 відкрите за фабулою, зазначеною прокурором у клопотанні.

Як вбачається з протоколу затримання особи від 22 листопада 2024 року, у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон «Ulefone» IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 .

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 25 листопада 2024 року мобільний телефон «Ulefone» IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000452.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей,документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно п.1ч.1ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3ст.132КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження доказів доданих до клопотання, встановлена сукупність підстав вважати, що мобільний телефон «Ulefone» IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який був вилучений 22 листопада 2024 року та на які прокурор просив накласти арешт, зберіг на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення ефективності досудового розслідування, зберігання вказаних вище речових доказів та враховуючи обставини вчинення злочину, правове обґрунтування клопотання, яке у цілому відповідає положенням ст.ст.167,170,171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, оскільки у іншому випадку проведення належного досудового розслідування з метою притягнення винної особи до передбаченої законом відповідальності буде неможливим.

Керуючись ст. 98, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 22.11.2024 під час особистого обшуку ОСОБА_4 , затриманого в порядку ст.298-2 КПК України, а саме:

- мобільний телефон «Ulefone» IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 .

Застосувати щодо арештованого майна заборону користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 03 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1