Справа № 529/597/24
Провадження № 1-в/529/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Полтавського районного сектору №1 філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння,

встановив:

14.10.2024 до суду надійшло подання Полтавського районного сектору №1 філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння за ст.185 КК України.

В обґрунтування даного подання зазначено, що вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.07.2024 ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 та ч.4 ст.185 КК України та останньому призначено покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок перебуває на виконанні в органу пробації. 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Враховуюче викладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України просить вирішити питання про звільнення засудженого від покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 08.02.2024 у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння за ст.185 КК України.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала та просила задовольнити з підстав, які викладені у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.07.2024 ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 та ч.4 ст.185 КК України та останньому призначено покарання: за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вказаний вирок набрав законної сили та з 22.08.2024 перебуває на виконанні у Полтавському районному секторі №1 філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області.

Як вбачається з вироку ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану із проникненням в інше приміщення, а саме 06.06.2024 проник до підсобного приміщення домогосподарства звідки викрав бензопилу вартістю 2032,33 грн.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК.

Згідно ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 01 січня 2024 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» складав 3028 грн. Сума соціальної пільги у 2023 році становить 1514 грн (3028 грн : 50%).

Отже для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2024 році становить 1514 грн.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП (в новій редакції) станом на 01.01.2024 складає 3028 грн.

Як вбачається із вироку ОСОБА_5 вчинив 06.06.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжку), чим завдав матеріальних збитків потерпілому на суму 2032,33 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведені норми Закону вбачається, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, за який він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка вчинила крадіжку майна, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення перевищує 2684 гривень (у 2023 році). В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про наявність підстав для звільнення його від покарання відповідно до норм ч.2 ст. 74 КПК України.

Разом з тим, вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.07.2024 ОСОБА_5 засуджений і за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.310 КК України. Дані статті під дію Закону № 3886-IX не підпадає, тому ОСОБА_5 повинен надалі відбувати покарання за цими статтями, яке призначене йому вироком суду.

Таким чином клопотання органу пробації є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання Полтавського районного сектору №1 філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.07.2024, яким останньому призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_5 вважати засудженим вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.07.2024:

- за ч. 1 ст.309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.310 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України вважати остаточним покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування остаточного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, із покладенням обов`язків, визначених указаним вироком суду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча ОСОБА_1