ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/441/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/246/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000055 від 14.02.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим: 31 березня 2022 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до статті 72 КК України невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2022 року у виді обмеження волі строком на 1 рік, переведено в покарання у виді позбавлення волі на строк шість місяців, виходячи із такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2022 року, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 13 лютого 2023 року близько чотирнадцятої години перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , яка також є місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення крадіжки, діючи із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 19 лютого 2023 року згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, повторно, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_9 перфоратор марки «ТехАС» модель «ТА-01-351», вартістю 502 гривні 95 коп., що зберігався на полиці комори у зазначеній квартирі.

Після чого ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь.

Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений та захисник подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, яка була ним в подальшому доповнена, просить вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року скасувати, та на підставі статті 415 КПК України кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для нового розгляду, під час якого судом повинні бути усуненні допущенні порушення чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки допущеним порушенням норм діючого законодавства під час досудового розслідування, а саме тому, що під час досудового розслідування у нього був відсутній захисник, що є істотним порушенням прав і свобод людини, а саме пунктів 3,4 статті 87 КПК України.

Крім того суд першої інстанції не врахував наявність у нього цивільної дружини та дитини з якими він проживав, а також те, що він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, передбачені статтями 75, 76 КК України за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2022, у зв`язку з чим просив суд першої інстанції призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Також обвинувачений зазначає, що сама подія, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення не були належним чином доведені, що є суттєвим порушенням КПК України.

Крім цього обвинувачений посилається, що не була доведена його вина у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки перфоратор є майном його сім`ї, він перебував у спільному користуванні та ніякої крадіжки він не вчиняв, після виниклих непорозумінь з вітчимом заклав перфоратор в ломбард для подальшого викупу, але не встиг цього зробити, оскільки коли повернувся до дому з грошима, ломбард вже був зачинений, а вранці наступного дня його біля ломбарду затримали співробітники поліції, отже суд першої інстанції повинен був ухвалити виправдувальний вирок, але безпідставно з наявними під час досудового розслідування порушеннями КПК України ухвалив обвинувальний вирок, що є порушенням вимог статті 62 Конституції України.

Обвинувачений вважає, що під час досудового розслідування слідчим було застосовано закон, який не підлягає застосуванню шляхом інкримінування йому злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, за відсутності у його діях складу злочину. Окрім цього головуючий суддя першої інстанції контактував зі слідчою, яка розслідувала дане кримінальне провадження, що в свою чергу викликає сумніви у неупередженості судді.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий яким застосувати до ОСОБА_7 положення статей 69,69-1 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 мешкають однією родиною, потерпілий є вітчимом обвинуваченого та вони мешкають в одній квартирі. Перфоратор, який належить потерпілому знаходиться у вільному доступі у квартирі та обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово користувався ним і претензій зі сторони потерпілого до нього не було. Обвинувачений мав намір повернути перфоратор на місце його зберігання, але не встиг оскільки був затриманий співробітниками поліції.

Також захисник звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_9 під час судового засідання у суді першої інстанції повідомив, що він не має будь яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 та не бажає його притягнення до кримінальної відповідальності.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до нього ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3028 гривень, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подане клопотання та просив задовольнити його клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання та вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 13 лютого 2023 року, та його діями потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 502 гривні 95 копійок.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 2 684 грн (1342*2 = 2 684).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 у розмірі 502 гривні 95 копійок.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 502 гривні 95 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.08.2023 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Крім того, як вбачається з вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.08.2023 обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

Питання щодо виконання вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2022, яким ОСОБА_7 засуджений за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі статті 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, підлягає вирішенню в порядку статті 537 КПК України.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: