ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2876/24 Справа № 932/7818/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000608 за апеляційними скаргами прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання:за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Строк покарання ухвалено обчислювати з 30.07.2024, зарахувавши у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 14.09.2021 по 30.07.2024.

Крім того, судом вирішено питання про долю речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковано: за ч. 1 ст.263 КК України, як придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду27 липня 2021 року, приблизно о 07 год 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля корпусу 2 будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 та розпилив з балончику рідину сльозогінної та дратівливої дії в обличчя потерпілої ОСОБА_11 , спричинивши останній фізичний біль, тим самим подолавши її волю до опору. Після чого ОСОБА_7 , діючи умисно, відкрито з корисливих мотивів, шляхом ривка з руки потерпілої ОСОБА_11 вихопив мобільний телефоном марки «Хіаоmі» іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , блакитного кольору, вартістю 800 грн 00 коп, в чохлі чорного кольору, з карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на 800 грн.

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального(шумового) пістолета калібру 9 mm Р.А.К. № НОМЕР_4 моделі «RETAY 84 FS», виробництва Туреччини, який є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю та утримуючи при собі, почав носити без передбаченого законом дозволу, пересуваючись вулицями м.Дніпра.

14 вересня 2021 року, приблизно о 17 год 24 хв, ОСОБА_7 , заходячись біля буд. АДРЕСА_4 , був зупинений працівниками поліції, які в ході особистого огляду виявили та вилучили у нього пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального(шумового) пістолета калібру 9 mm Р.А.К. № НОМЕР_4 моделі «RETAY 84 FS», виробництва Туреччини, який є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, який ОСОБА_7 придбав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючи з рішенням суду першої інстанції обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій посилається на необґрунтованість висновків суду в частині призначення покарання та просить призначити йому більш мяке покарання.

Прокурор також оскаржив вирок суду першої інстанції, однак 28.08.24 на адресу суду від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про відмову від поданої нею апеляційної скарги, внаслідок чого, враховуючи думку учасників провадження, керуючись положеннями ст. 403 КПК України, апеляційний суд не переглядає рішення суду за вказаною апеляційною скаргою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити.

При цьому, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що не погоджується з призначеним покаранням та вважає вирок суду першої інстанції незаконним, через безпідставне засудження його за інкриміновані злочини.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та зазначив, що докази покладені в основу обвинувального вироку стосовно обвинуваченого не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинуваченим була подана апеляційна скарга, в якій останній не погоджувався з призначеним йому покаранням, через його суворість.

В той же час в судовому засіданні обвинувачений та його захисник зазначили, що не погоджуються з вироком суду першої інстанції в цілому, через невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та безпідставне засудження обвинуваченого. Оскільки на переконання сторони захисту суд дав невірну оцінку дослідженим доказам та показам свідків.

Апеляційний суд, перевіривши вказані доводи сторони захисту, зазначає таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що він не пам`ятає, що робив 27.07.2021, однак зазначив, що з ОСОБА_12 він не бачився і чому він вказував на нього, як на особу яка викрала мобільний телефон у жінки, пояснити не може. 14.09.2021 він йшов за своїми справами, коли його зупинили на вулиці два чоловіка, він злякався та став від них тікати, так як вони були у цивільному. Чоловіки стали бігти за ним та вдарили по нозі, від чого він впав і його затримали. У нього через плече була сумка, яка впала. Чоловіки поклали його на землю. Потім взяли його сумку і поклали в неї пістолет. Звідки вони дістали пістолет він не знає. Дійсно при огляді і вилучені пістолету були присутні поняті. Поліцейських, які його затримали, він не знає.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим у вчиненні інкримінованих правопорушень, його винуватість повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Що стосується епізоду за ч. 2 ст. 186 КК України.

З показів потерпілої ОСОБА_11 , видно, що 27.07.2021, приблизно о 07.15 год, вона йшла додому, в руці тримала мобільний телефон «Хіаоmі», в той час, коли вона зайшла до під`їзду будинку разом з нею зайшов обвинувачений та став намагатися вихопити з її рук телефон, але вона рукою з ключами намагалася його відштовхнути від себе, в цей момент він дістав газовий балончик, бризнув їй в очі та вихопив телефон й вибіг з під`їзду. За цей час вона добре роздивилися обвинуваченого, який був у медичній масці та худорлявої статури, вона його впізнала по формі очей.

Покази потерпілої є логічними та послідовними й узгоджуються з письмовими доказами у провадженні, зокрема протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2021, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 , на фото №1, впізнала, за розрізом очей та формою брів, обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка 27.07.2021, в під`їзді будинку 21 на ж/м Тополя-3, відкрито викрала у неї мобільний телефон та розпилила в обличчя балончик, та висновком експерта №2490е від 27.09.2021, відповідно якого у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви та рогівки 1-го ступеню обох очей, що спричинені незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ№8» ДМР, тобто в термін на який вказує потерпіла ОСОБА_11 , від механічної дії невстановленої хімічної речовини, яка має подразнюючий характер, що діяла в область обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно з висновком експерта №4960/4961-21 від 24.09.2021, вартість викраденого мобільного телефону марки «Хіаоmі» іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , блакитного кольору, станом на 27.07.2021 складає 800 грн 00 коп.

Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 28.07.2021, було переглянуто відеозапис з камер відеоспостереження будинку АДРЕСА_3 в присутності свідка ОСОБА_12 , який пояснював, що на відеозапису зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_7 27.07.2021, приблизно о 07 год 10 хв, заходив в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , а потім вийшов з нього і пішов за будинок.

При цьому, згідно з протоколами протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2021, свідок ОСОБА_12 на фото №2, впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка 27.07.2021 в під`їзді будинку 21 на ж/м Тополя-3 відкрито викрала у жінки мобільний телефон та впізнав потерпілу ОСОБА_11 , як особу, у якої 27.07.2021 в під`їзді будинку 21 на ж/м Тополя-3 обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон.

Зазначені докази як кожен окремо так і в своїй сукупності підтверджують причетність обвинуваченого до вчиненння 27.07.2021 відкритого викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_11 , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано критично оцінив покази свідка ОСОБА_12 , який заперечував надання будь-яких свідчень проти ОСОБА_7 під час досудового розслідування, з огляду на те, що свідок ОСОБА_12 знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 , з яким він раніше відбував покарання.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що показаи свідка ОСОБА_12 надані ним під час досудового розслідування, з огляду на засаду безпосередності дослідження доказів, не були покладені судом в основу обвинувального вироку.

В той же час, з вказаним свідком були проведені ряд слідчих розшукових дій, зокрема пред`явлення для впізнання та огляд відеозапису, де свідок впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка здійснила відкрите викрадення чужого майна із застосування насильства до потерпілої, про що були складені протоколи, які підписані вказаним свідком. Жодних заперечень до цих протоколів свідок не висловлював, як і повідомляв в суді про те, що на нього чинився якийсь тиск з боку працівників поліції.

Що стосується ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, як видно з показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в суді пояснили, що вони працюють оперуповноваженими ВП№7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Видно, що 14.09.2021, приблизно о 17.00 год, вони були на чергуванні, та проїжджаючи по АДРЕСА_4 , вони побачили обвинуваченого, який за прикметами був схожий на нападника, який скоїв 27.07.2021 грабіж. У звязку з чим, вони підійшли до обвинуваченого та попросили пред`явити документи, на їх запитання обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що у нього в сумці пістолет, після чого вони викликали слідчо-оперативну групу.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.09.2021, в ході обшуку ОСОБА_7 у нього було виявлено чорну сумку через плече, в якій знаходився пістолет з написом «RETAY 84 FS» та мобільний телефон «Samsung». Пістолет та мобільний телефон були вилучені та поміщенні у спец.пакети.

Зазначені обставини підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були понятими при обшуку обвинуваченого, та зазначили, що у їз присутності з сумки обвинуваченого ОСОБА_7 вилучали пістолет та мобільний телефон. При цьому, свідки зазначили, що фізичне та психологічне насилля до ОСОБА_7 працівники поліції не застосовували, й обвинувачений добровільно відповідав на питання та не заперечував, що пістолет належить йому.

Висновком експерта №СЕ-19/104-21/29131-БЛ від 15.09.2021, встановлено, що наданий на дослідження пістолет, який було вилучено у ОСОБА_7 , є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю, виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального (шумового) пістолета «RETAY 84 FS» калібру 9 mm Р.А.К. № НОМЕР_4 , (виробництва Туреччини), в конструкцію якого внесенні зміни, а саме: з каналу ствола видалений захисний елемент, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями) та заглушений газовідвідний отвір фрагментом металу. Пістолет є самозарядним гладкоствольним пістолетом «RETAY 84 FS» калібру 9 mm Р.А.К. № НОМЕР_4 , придатний до проведення пострілів. Внаслідок внесених змін, конструкція пістолета дозволяє проводити постріли способом роздільного заряджання з використанням шумових патронів калібру 9 мм Р.А. Knall, а в якості снаряду - куль сферичної форми діаметром до 7 мм зі сплаву металу на основі свинцю. При цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних снарядів (куль) для ураження цілі.

Зазначені докази як кожен окремо так і в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження про те, що пістолет йому було підкинуто працівниками поліції, як такі, що спростовуються показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в судовому засіданні давали послідовні покази, наполягаючи на тому, що 14.09.2021, у їх присутності, з чоловічої сумки, яка належить обвинуваченому, було вилучено пістолет. При цьому, фізичне або психологічне насилля до ОСОБА_7 працівниками поліції не застосовувалося і обвинувачений добровільно відповідав на питання та не заперечував, що пістолет належить йому.

Отже, колегією суддів під час перевірки матеріалів цього кримінального провадження встановлено, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було ретельно досліджено під час судового розгляду та оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість призначеного ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 263 ч. 2 ст. 186 КК України, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, є законними, обґрунтованими та відповідає принципам справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та невідворотності покарання.

До того ж, апеляційний суд, як і суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено, а доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а відтак вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4