Справа № 303/2306/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/396/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000099, внесеному до ЄРДР 23.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, застосованого (ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2023 року) відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, строком на 60 днів, тобто по 16 серпня 2024 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2023 року, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, на строк до 08 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, строком до 09 березня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, строком до 06 травня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, строком до 27 червня 2024 року.

У судовому засіданні, прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та просив його задоволити.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненні особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, у великих розмірах, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. При обранні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, слідчими суддями, було належно оцінено та враховано ризики передбачені п. 1, 3, 4та 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайдено їх обгрунтованими та залишено ОСОБА_6 під вартою. Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого, його суспільної небезпечності, обставин вчинення цього кримінального правопорушення прокурор вважає, що ОСОБА_6 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бо тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого, захисника та прокурора, неявка яких з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні твердження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Всупереч доводів апеляційної скарги, висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними судом доказами, яким дана належна оцінка.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, що вік та стан здоров`я ОСОБА_6 перешкоджає продовженню дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, запобігати спробам незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, даний ризик обґрунтовано тим, що у вказаному кримінальному наданий час судом не допитані особи в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території Закарпатської області, які відомі обвинуваченому. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи. Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані як до експертів, які виконуватимуть експертизи у даному кримінальному провадженні з метою складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких. З огляду на вищевикладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику; запобігати спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , володіючи інформацією щодо виробників та постачальників наркотичних засобів та психотропних речовин, широким колом осіб, які схильні до вживання зазначених речовин, та які є його потенційними «клієнтами», враховуючи те, що останній тривалий проміжок часу збагачувався від вказаної злочинної діяльності та інших офіційних джерел доходу не має, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки може змінити місця здійснення протиправної діяльності з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, продовжити здійснювати незаконне зберігання або взагалі здійснювати збут заборонених речовин. тований, не має постійного джерела прибутків, а тому не має сталих соціальних зв`язків.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про те, що наведені у клопотанні прокурора ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, більш того, місцевим судом обґрунтовано зазначено, чому суд дійшов саме таких висновків і що вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і з такою мотивацією погоджується і суд апеляційної інстанції.

Вищевказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту фактично не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, відомостей про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 доводи на захист обвинуваченого були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені в апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконного впливу на свідків, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим суддею безперечно, взято до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, однак, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам нині діючого КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

На інші доводи, які б слугували підставою для скасування ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник-адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не посилається.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 , доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді