Провадження № 1-кп/643/951/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 у м. Харкові розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, відомості про який внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2024 року за № 0000852 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка має середню освіту, незаміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , всупереч Законам України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», 12.10.2024 приблизно о 16:00 незаконно придбала та почала зберігати, без мети збуту наркотичний засіб метадон масою 0,6895 грама, обіг якого обмежено, який 12.10.2024 у період часу з 17:50 до 18:30 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено.

Вказані дії ОСОБА_2 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті, прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_2 надала письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява також підписана захисником обвинуваченої, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченої.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену в присутності захисника, щодо визнання нею своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (§ 86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштована, незаміжня, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Разом з цим, згідно відповіді КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 15.10.2024 ОСОБА_2 перебуває на обліку з серпня 2019 року з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів. Згідно заяви обвинуваченої ОСОБА_2 від 27.11.2024, останній роз`яснено положення ч. 4 ст. 309 КК України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання, майновий стан обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, що свідчить про недоцільність призначення їй покарання у вигляді штрафу, через утруднення його виконання. З цих же підстав, суд не може призначити покарання у виді виправних робіт. Також, суд не може призначити найсуворіше покарання у виді обмеження волі, оскільки у обвинуваченої є неповнолітня дитина.

Відтак, враховуючи те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових правопорушень самою обвинуваченою та іншими особами, суд доходить висновку, що покарання ОСОБА_2 слід призначити у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до положень ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 59-1 КК України, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:

1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;

2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-24/31441-НЗПРАП від 22.10.2024, що проводилась Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у розмірі 3183,60 грн., суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченої на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. 2, 91, 368 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 наступі обов`язки протягом пробаційного нагляду:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_2 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що за ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 3183,60 грн.

Речові докази: речовину масою 0,9681 г, яка містить у своєму складі метадон масою 0,6895 г, яка перебуває на відповідальному зберіганні в камері схову УЛМТЗ ГУ НП в Харківській області, згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів № 2092 від 11.11.2024, після набрання вироком законної сили знищити.

Матеріали кримінального провадження № 000852 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі № 643/14715/24, провадження № 1-кп/643/951/24.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4