Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7246/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/188/24
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника установи: ОСОБА_10 ,

прокурора: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційними скаргами, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8) про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі засудженому ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.08.2023 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 .

Суд констатував наявність позитивних змін в особистості засудженого та його поведінці, однак, вони (зміни) ще не досягнули того рівня серйозності та тривалості, щоб вважати їх такими, що свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення. Також суд взяв до уваги, що засуджений не працевлаштований у вказаній установі. Заяв про те, що ОСОБА_7 писав заяви до установи де відбуває покарання про те, що він бажає працювати особова справа не містить. Хоча працює індивідуально та має розробку корисних технічних винаходів, отримані патенти на корисні моделі, співпрацює з іншими організаціями.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8) про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що зазначена ухвала ухвалена з суб`єктивних і не чим не обґрунтованих доводів суду, яка була прийнята без з`ясування фактичних обставин наданих у поданні доводів і особової справи ОСОБА_7 , без належного дослідження та оцінки наявних в матеріалах доказів, без надання правових мотивів, з яких суд виходив при ухваленні відмови і норм закону, якими він керувався, чим допустив неповний, необ`єктивний і упереджений розгляд.

Зазначає, що суд, наводячи показники та критерії оцінки виправлення засудженого ОСОБА_7 для підтвердження законності прийнятого рішення не зробив жодних посилань на ґрунтовність та правову визначеність таких оцінок.

Вважає, що Житомирська установа виконання покарань №8, надаючи подання до суду відповідно правового положення ст.82 КК України (із змінами від 18.10.2022 р.) чітко дотримувалась вимог законодавства, які суворо визначені вище вказаними правовими актами стосовно процесуальних дій у питанні визначення ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , а саме у відповідності вимог Наказу Міністерства Юстиції України №294/5 від 19.01.2023 року «Про визначення ступеня виправлення засудженого» та затвердженої цим наказом «Методики визначення ступеня виправлення засудженого».

Твердить, що суд першої інстанції зобов`язаний був перевірити подання установи виконання покарань на процесуальну відповідність вимогам законодавства від 19.01.2023 року стосовно визначення ступеня виправлення засудженого, та уразі його суворої відповідності задовольнити його, чого зроблено не було, а застосовані суб`єктивні оцінки при ухваленні рішення.

Зазначає, що суд першої інстанції в ході дослідження доказів, які були додані до подання адміністрації Житомирської установи виконання покарань №8 дійшов абсолютно протилежних висновків, що може свідчити про необ`єктивність суду стосовно особи засудженого ОСОБА_7 , а також неповне та невсебічне дослідження доказів у справі, що мало наслідком ухвалення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення у справі, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

На стадії виконання вироку ОСОБА_7 виконує усі вимоги законодавства України, а відтак, на думку захисника, можна дійти обґрунтованого висновку про визнання ним своєї провини, усвідомлення ним протиправного характеру вчиненого діяння, його негативного відношення до вчиненого діяння та усвідомлення недопустимості вчинення протиправних дій в майбутньому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою подання Начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким, засудженому ОСОБА_7 задовольнити.

Стверджує, що ухвала ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не надав належних правових мотивів згідно положень законодавства, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положень закону, якими він керувався, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, ухвала не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на положення пунктів 2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» є помилковим, оскільки ця постанова не є джерелом кримінального процесуального права, була прийнята задовго до внесення змін до положень ст. 82 КК України та прийняття Наказу Міністерства Юстиції України №294/5 від 19.01.2023 року «Про визначення ступеня виправлення засудженого» та затвердженої цим наказом «Методики визначення ступеня виправлення засудженого».

На думку захисника, всі порушення (стягнення), які були накладені на засудженого ОСОБА_7 , були погашені у встановленому законом порядку, а відтак, засуджений ОСОБА_7 , з врахуванням норм діючого законодавства, вважається таким, шо не допускав порушень та не притягався до дисциплінарної відповідальності. Суд першої інстанції не врахував особливості законодавства у цій частині, та залишив їх поза увагою.

На стадії виконання вироку ОСОБА_7 виконує усі вимоги законодавства України, а тому, як зазначає захисник, можна дійти обґрунтованого висновку про визнання ним своєї провини, усвідомлення ним протиправного характеру вчиненого діяння, його негативного відношення до вчиненого діяння та усвідомлення недопустимості вчинення протиправних дій в майбутньому.

Починаючи з 2003 року по теперішній час 2023 рік ОСОБА_7 займається суспільно корисною працею на підставі трудових договорів з юридичними особами. Зараз ОСОБА_7 за договором працює в проекті «Біржа працевлаштування засуджених», що реалізується ГО «Союз «Золотий вік України» з 2021 року за підтримки Міністерства юстиції України та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, та в інженерному проекті озброєння для Збройних Сил України, що реалізується ДНН «Нетворк».

Висновок суду першої інстанції, на думку захиснику, що засуджений ОСОБА_7 не працює - не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, що свідчить про не об`єктивність та упередженість суду.

Захисник наголошує, що маючи вищу військову та інженерну освіту та наукову ступінь кандидата технічних наук, зі спеціалізацією у сфері протиповітряної оборони, ОСОБА_7 безпосередньо очолює вищевказаний проект системи ЄМЗ для ЗСУ, який є інноваційним і на міжнародному рівні та потребує дотримання вимог режиму секретності при виготовленні системи, що є перешкодою при теперішньому режимі відбування покарання ОСОБА_7 .

Зазначає, що правова форма відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі згідно положення ч.1 ст.82 КК України ОСОБА_7 була неконституційною, що також додатково визнано Рішенням Європейського суду з прав людини від 22.07.2021 року стосовно ОСОБА_7 та, виходячи з розуміння ст.3 Конвенції з прав людини, відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі прирівнюється до катування з боку держави.

На думку захисника, суд першої інстанції, не врахував особливості законодавства у цій частині, не застосував прийнятий МЮУ чіткий та прозорий механізм оцінки ступеня виправлення та залишив їх поза увагою своїх процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 є аналогічні доводам захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, думку представника установи ОСОБА_10 , в підтримання подання начальника та апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України №2», Законом України №2690-IX від 18.10.2022 року, який набрав чинності 26.11.2022 року, було внесено зміни, в тому числі, до ст.ст.81, 82 КК.

Відтак, з 26.11.2022 національним законодавством України передбачено право засуджених, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Крім того, визначено чіткий механізм реалізації такого права.

Лише 19 січня 2023 року Наказом Міністерства юстиції України №294/5 затверджено Порядок та Методику визначення ступеня виправлення засудженого, форму індивідуального плану виправлення та ресоціалізації, відповідно до яких встановлено процедуру визначення ступеня виправлення засудженого, перелік та форму документів, які додаються до клопотання адміністрації установи виконання покарань щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

Вказаний ступінь виправлення засудженого відображається у відповідному висновку. Крім того, засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Тобто, метод визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано заміна покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розроблено та прийнято після набрання чинності Законом України №2690-IX від 18.10.2022 року, який має вищу юридичну силу над вказаним підзаконно-нормативним актом.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Вимогами ч.5 ст. 82 КК України встановлено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

У п.п.1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом приписів ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Становлення особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

Також одним із індикаторів для застосування вимог ст.82 КК України є хороша поведінка, яка оцінюється комісією пенітенціарної установи у тому числі на підставі кількісного переважання дисциплінарних заохочень над стягненнями.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, основною метою якого є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке.

За змістом зазначених вище положень, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та прийшов помилкового висновку про неможливість заміни засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 14.06.2001 Харківським обласним судом за ст.ст. 190 ч. 2, 358 ч. 1 КК України-01, ст.ст. 93 п.п. «а», «ж», «з», «і»; 222 ч. 1; 208; 42 КК України-60 до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку: 07.06.2001.

Вирок набрав чинності: 25.12.2001.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2017 засудженому ОСОБА_12 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.1997 по 06.03.2000 та з 07.06.2001 по 25.12.2001 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

15 років призначеного покарання із зарахуванням відбув - 29.10.2012.

Згідно характеристики засудженого від 12.05.2023, на даний час, останній відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: допустив чотири порушення вимог режиму тримання, які були погашені у встановленому законом порядку. Має 4 заохочення. На даний час на виробництві установи не працевлаштований із незалежних від нього обставин, але приймає активну участь в роботах з благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов відділення та сектору довічного позбавлення волі. В середовищі засуджених не завжди вживчивий. Дружні стосунки підтримує з засудженими позитивної спрямованості, намагається будувати безконфліктні стосунки із оточуючими. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до представників адміністрації установи. До виконання законних вимог адміністрації установи ставиться відповідально. На заходи виховного характеру реагує вірно, належні висновки робить своєчасно. Вирок суду та призначене покарання вважає суворим. Вину у скоєному злочині не визнає. Позов за виконавчими листами погасив в повній мірі. Приймає участь в програмі виховного диференційованого впливу «Фізкультура і спорт». До виконання даної програми відноситься добре. Займається фізичними вправами під час прогулянки. Підвищує свій освітній та професійний рівень. Вивчає наукову літературу. Має подяки та грамоти від громадських об`єднань та організацій за соціально-корисну взаємодію соціально-побутового та наукового характеру. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 набрав 126 балів, що відповідає середньому рівню ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. За характером: сангвінік, самооцінка адекватна, вміє контролювати свої почуття та емоції, рівень контактної спроможності достатній, процеси мислення в нормі (а.п.3-4).

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_7 за результатами оцінювання отримав 68 балів, та з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, комісія дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ( а.п.7-13).

Відмовляючи у задоволенні подання начальника ДУ «Житомирська УВП (№8) про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 , суд послався на наявність позитивних змін в особистості засудженого та його поведінці, проте вважав, що ці зміни не досягнули того рівня серйозності та тривалості, щоб вважати їх таким, що свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, зазначив що засуджений не працевлаштований.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження починаючи з 2003 року по теперішній час ОСОБА_7 займається суспільно корисною працею на підставі трудових договорів з юридичними особами. Зараз ОСОБА_7 за договором працює в проекті «Біржа працевлаштування засуджених», що реалізується ГО «Союз «Золотий вік України» з 2021 року за підтримки Міністерства юстиції України та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, та в інженерному проекті озброєння для Збройних Сил України, що реалізується ДНН «Нетворк» ( а. 65-68).

Під час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 активно працював над практичними, наукомісткими, інноваційними, виробничими проектами з високим рівнем міжнародної затребуваності і конкурентоспроможності за що нагороджений подяками, почесними грамотами та отримав патенти на розробки корисних моделей ( а.п.52-63).

Крім того, відповідно до методики визначення ступеня виправлення засудженого розділ VІ, п.9 вказано, що ставлення до вирішення проблем конструктивне (аналізує ситуацію, розуміє причини та наслідки, шукає шляхи її вирішення, враховує різні фактори, прогнозує результати), оцінюється в 2 бали: мотивація до змін позитивна ( наявні плани та цілі на майбутнє, висловлює бажання змінюватися, усвідомлює необхідність досягнення позитивних змін, зацікавлений в досягненні поставлених цілей (а.п.7-13).

Водночас, відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що за результатами оцінювання засуджений отримав 68 балів, та з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, комісія дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (т.1 а.с.6-11).

Крім того, апеляційний суд враховує наявність у засудженого сімейних зв`язків, зокрема засуджений ОСОБА_7 має сина, брата, матір з якими підтримує спілкування.

Разом з тим, станом на 15 липня 2024 року з урахуванням попереднього ув`язнення 1 день за два дні позбавлення волі, згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/6581/17 від 18.12.2017 року, строк відбутого покарання засудженого ОСОБА_7 , 1965 року народження, у вигляді позбавлення волі складає 29 років 9 місяців.

Враховуючи вищевикладене, особу засудженого, поведінку останнього за весь період перебування в установі виконання покарань, а також те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 є сумлінною, внаслідок чого він довів, що став на шлях виправлення, колегія суддів приходить до висновку, що особа засудженого настільки змінилась, що йому можливо замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 17 (сімнадцять) років, надавши йому шанс протягом наступних років довести, що він перестав бути суспільно-небезпечним і його подальше утримання в умовах ізоляції від суспільства не є доцільним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду, яка не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2023 року, якою начальнику ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8) відмовлено про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8) про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 задовольнити.

Замінити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 17 (сімнадцять) років.

Строк покарання у виді позбавлення волі рахувати з дня заміни довічного позбавлення волі, а саме з 15 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: