ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3196/22 Номер провадження 11-кп/814/534/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000580 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, кожного.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» майнову шкоду в сумі 45464,76 грн.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30.05.2022 о 18.46 год ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою, умисно, із корисливих спонукань, під час воєнного стану, таємно на ділянці «Контактна мережа трамваю» по АДРЕСА_3 , за допомогою болгарки зрізали та намагалися викрасти контактний провід марки МФ-100мм2 контактної мережі міського електротранспорту, довжиною 180 метрів, вартістю 32040 грн, який належить КП «Міськелектротранссервіс», проте кримінальне правопорушення не довели до кінця, оскільки були затримані співробітниками патрульної поліції.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо нього змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Цивільний позов залишити без розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд неповно врахував те, що він свою вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, шкоду потерпілому не завдав, так як злочин не довів до кінця.

Зазначив, що злочин вчинив через скрутне матеріальне становище у зв`язку з воєнними діями на території м. Харкова.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та звільнити обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд призначив обвинуваченим занадто суворе покарання, не врахувавши обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; те, що обвинувачені раніше не судимі, мають постійне місце проживання, ОСОБА_9 має тяжке захворювання, а у ОСОБА_8 на утриманні перебуває мати пенсійного віку.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та захисника в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується.

Оскільки обвинувачені визнали вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, особу обвинувачених, які раніше не судимі, стан здоров`я обвинувачених, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Колегія суддів враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення та скрутне матеріальне становище обвинувачених, проте вказані обставини є недостатніми для звільнення їх від відбування покарання.

Отже, судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення за попередньою змовою між собою із застосуванням пристосованих для вчинення злочину знарядь, під час воєнного стану, тому доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо можливості їх виправлення без реального відбування покарання є безпідставними.

Наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щирого каяття з приводу вчиненого та активного сприяння розкриттю злочину враховані судом під час визначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та за наведених обставин не можуть бути достатніми підставами для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

У зв`язку з цим суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах виправної установи.

Отже, призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає. Тому, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - у той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4