Єдиний унікальний номер судової справи 201/1649/24
Номер провадження 1-кп/201/607/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене 05 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2023 року приблизно о 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, прилеглої до магазину «ProStor», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вступив в словесний конфлікт з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_5 , у нього раптово виник умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому.

Далі, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, будучи позаду потерпілого ОСОБА_5 своєю правою рукою зігнувши ліктьовий суглоб, обхватив шию останнього та почав утримувати. Після чого, тримаючи потерпілого ОСОБА_5 правою рукою за шию, наніс кулаком лівої руки один удар в ділянку обличчя з права останнього, після несеного удару потерпілий ОСОБА_5 втратив свідомість.

Після того, як потерпілий ОСОБА_5 прийшовши у свідомість та перебував в положенні сидячи спиною до ОСОБА_6 , останній продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, стоячи за спиною потерпілого, наніс лівою ногою один удар в ділянку потилиці зліва ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в потиличній ділянці зліва, забію м?яких тканин в виличній ділянці справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю і суду показав, що з потерпілим ОСОБА_5 знайомий, оскільки вони проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , однак стосунки з потерпілим не підтримував. За тиждень до подій, він перебував во дворі будинку із своєю матір`ю, яка зробила зауваження потерпілому ОСОБА_5 за те, що останній вдарив на їх очах свою сестру. У відповідь потерпілий грубо відповів на зауваження його матері та висловлювався нецензурною лайкою. В подальшому 17 червня 2023 року приблизно о 15 годині він знаходився біля магазину «Простор» за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів потерпілого, покликав його з метою поговорити стосовно його зневажливої поведінки по відношенню до його матері під час конфлікту, який відбувся тиждень тому. Він задав питання потерпілого стосовно минулого конфлікту та чому він дозволяє собі зневажливо ставитися до дорослих, маючи на увазі свою матір. Потерпілий відповів, що не бажає з ним говорити у нецензурній формі та хотів піти. Тоді він своєю правою рукою обхватив потерпілого за шию і став утримувати, щоб останній не пішов. Далі потерпілий став йому погрожувати і він наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, після чого відпустив ОСОБА_5 . При цьому, він бачив, як потерпілому стало погано після удару, він присів на землю. Далі він наніс один удар ногою в область потилиці потерпілого ОСОБА_5 та пішов з місця конфлікту. При цьому, зазначив, що він був обізнаний, що потерпілий ОСОБА_5 є неповнолітнім.

Додав, що події відбувалися в присутності сестри потерпілого та його колеги по роботі. Після цих подій із потерпілим не спілкувався і пробачення не просив. Зазначив, що проживає із своєю сім`єю, дружиною та малолітньою дитиною, офіційно не працевлаштований, підробляє ремонтами квартир. У скоєному щиро розкаявся та просив призначити покарання у вигляді штрафу, як просив прокурор.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_6 знав, як сусіда, однак стосунки з ним не підтримував.

Зазначив, що дійсно за тиждень до подій, він перебував во дворі будинку із своєю сестрою, з якою у нього виник конфлікт, оскільки йому не сподобалося, що вона розповіла його другу про особистий скандал у них вдома. Через це він вдарив свою сестру. Ці події побачили обвинувачений ОСОБА_6 та його матір, яка покликала його до себе і зробила зауваження. Він у грубій формі відповів їй і провокував на конфлікт, нецензурною лайкою при цьому не виражався.

В подальшому через тиждень або два, точно не пам`ятає, він із сестрою пішли на пляж, проходячи повз магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , він зустрів обвинуваченого ОСОБА_6 , який покликав його до себе. Після того, як він підійшов до обвинуваченого, той обхватив його правою рукою за шию та почав утримувати, при цьому. питав чому він себе так поводить із сестрою, його матір`ю. Він не хотів розмовляти із ОСОБА_6 та намагався піти. Однак, ОСОБА_6 утримуючи його у такому положенні наніс кулаком лівої руки один удар в область обличчя, від якого він присів та втратив на деякий час свідомість. Можливо після цього він ображав обвинуваченого, точно не пам`ятає. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому один удар ногою в область потилиці, коли він знаходися у положенні сидячи. Після ударів йму було погано, друзі дали йому води. В подальшому мати викликала швидку медичну допомогу. Після ударів у нього виявили струс головного мозку, черепно-мозкова травма, синці, з приводу яких він проходив лікування в лікарні та вдома.

З обвинуваченим він не спілкується, вибачення останній після подій не просив. Підтримав позицію свого законного представника ОСОБА_4 щодо призначення ОСОБА_6 суворого покарання.

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_4 повідомила, що обвинуваченого знала, як сусіда, однак до подій не спілкувалася. Повідомила, що 17 червня 2023 року її син ОСОБА_5 пішов із сестрою на пляж, через деякий час вона дізналася, що її сина побили. Коли вона побачила сина, у нього була порушена координація рухів, він погано себе почував, на обличчі були синці. Тоді вона відразу викликала швидку медичну допомогу та працівників поліції. В подальшому зі слів сина їй стало відомо, що його побив обвинувачений ОСОБА_6 , наніс два удари кулаком в обличчя та ногою в потилицю. Після цих подій її син лікувався у лікарні, а потім вдома. Обвинувачений ОСОБА_6 не просив вибачення у неї та її сина. Претензій матеріального та морального характеру вона до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє. Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворіше покарання, адже її син є неповнолітнім і отримав легкі тілесні ушкодження.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор, законний представник потерпілого та потерпілий не виловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_6 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і ОСОБА_6 винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального проступку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до проступків.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 має неповну середню освіту, одружений, зі слів має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обговорюючи вид та міру покарання суд виходить з того, що норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, насамперед, виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним проступку, враховує конкретні обставини злочину та вік потерпілого, якому заподіяні тілесні ушкодження, позицію потерпілого та його законного представника щодо призначення суворого покарання, особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку, зокрема, те, що не зважаючи на щире каяття у скоєному, останній приніс свої вибачення ОСОБА_5 лише під час звернення до суду із останнім словом, та приходить до переконання, що останньому має бути призначено покарання у вигляді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не може погодитися із позицію прокурора ОСОБА_3 у судових дебатах, яка просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) у сумі 850 гривень, яке є найм`якішим з передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України покарань, жодним чином не умотивувавши призначення саме такого виду та розміру покарання.

Окрім відсутності належного обґрунтування щодо призначення обвинуваченому саме такого покарання, прокурором не враховані конкретні обставини злочину, зокрема, заподіяння неповнолітньому потерпілому легких тілесних ушкоджень і характер їх спричинення, в тому числі, нанесення удару ногою в потилицю ОСОБА_5 після того, як той вже знаходився на землі і втрачав свідомість, обізнаність обвинуваченого про неповнолітній вік потерпілого на момент вчинення злочину, посткримінальна поведінка ОСОБА_6 , який хоча і визнав себе винним та щиро розкаявся, проте свої вибачення потерпілому приніс лише під час звернення до суду із останнім словом, позицію законного представника потерпілого ОСОБА_4 , яка наполягала на призначенні суворого покарання, що, у своїй сукупності, вказує на те, що запропоноване стороною обвинувачення покарання є очевидно не справедливим та неспівмірним вчиненому ОСОБА_6 діянню та його наслідкам, а також недостанім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувалися.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 170 (сто сімдесят) годин.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8