Справа № 461/8153/24
Провадження № 1-кп/461/691/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2024 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000812 від 17.09.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гоголів, Радехівського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 за ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, 16.09.2024, близько 09:00 год., перебуваючи в місці для прогулянок заарештованих в ДУ ЛУВП №19, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав шляхом знахідки пачку з під сигарет, в якій був поліетиленовий пакет із трьома таблетками білого кольору та усвідомлюючи, що вказана речовина є наркотичною, поклав собі в кишеню штанів в які був одягнений, та незаконно почав зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

В подальшому 17.09.2024, близько 09:20 год., в ході позапланового обшуку в камері №135 згідно наказу 1769/5 від 14.06.2019 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної Кримінально-виконавчої служби України» в ОСОБА_3 було виявлено пачку з під сигарет із трьома таблетками білого кольору, які містили наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,0672 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання вини обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає, його позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у психоневрологічному диспансері та у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр провенції та терапії узалежнень» не перебуває, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Окрім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень та про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також, судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 у справі №451/466/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено остаточне покарання у виді вісьмох років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок відбування покарання - 20 січня 2023 року.

За загальними правилами ч. 6 ст.368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст.71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до пп. б п.1 ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають відповідає два дні обмеження волі.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, після постановлення вироку Радехівським районним судом Львівської області від 24.05.2024, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 до покарання, призначеного цим вироком.

Згідно частини 4 статті 72 КК України, додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на проведення експертизи в сумі 3029,12 грн. слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з врахуванням п.п."б" п.1 ч.1 ст.72, ч.4 ст.72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 (справа №451/466/23) та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.72 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке призначене вироком Радехівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 (справа №451/466/23) - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме поліетиленовий пакет національна поліція України № PSP1261281, в якому знаходяться таблетки з вмістом метадону знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1