печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі № 757/39073/24-к в рамках кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що вказаною ухвалою було накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та забороною службовим особам ФОП ОСОБА_4 , а також будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із свердловини № 1-ск, яка розташована в АДРЕСА_1, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами № 5083 від 14.08.2020є ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 .

У клопотанні зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, а також він є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження, оскільки унеможливлює здійснення господарської діяльності суб`єктом господарювання, який є власником спеціального дозволу на користування надрами № 5083 від 14.08.2020, відповідно здійснює видобуток мінеральних вод на законних підставах, а відтак адвокат вважає що накладений арешт підлягає скасуванню.

Учасники судового провадження до початку судового засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, та з наведених у ньому підстав, з урахуванням додаткових пояснень, арешт просив скасувати.

Прокурор ОСОБА_5 щодо вимог клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання так як підстави, які слугували для накладення арешту не відпали, арешт накладено обґрунтовано, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи.

Вивчивши клопотання, дослідивши документи надані представником власника майна, а також матеріали кримінального провадження, в частині розгляду клопотання, надані прокурором, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини неналежного виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системне ігнорування вимог ст. ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували в управлінні Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та є державною власністю.

Крім того, у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини щодо незаконного заволодіння державним майном, а саме цілісними майновими комплексами, пансіонатами, спортивними комплексами, адміністративними будівлями, концертними залами, готелями, іншими об`єктами нерухомості, що розташовані на території України, невстановленими на даний час особами, у тому числі керівниками та працівниками Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших, заснованих ними суб`єктів господарювання, які розробили злочинний план, згідно якого, крім іншого, місцеві органи виконавчої влади, в порушення вимог Указу Президії Верховної Ради України № 1452-XII від 30.08.1991 «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закону України від 10.09.1991 «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», Постанови Верховної Ради України № 3943 від 04.02.1994 - ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» та інших, вказаних вище, нормативних актів, мали оформити та видати в порушення вказаних вимог законодавства представникам Федерації профспілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших заснованих ними суб`єктів господарювання, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, яке перебувало в їх віданні, а також подальше незаконне відчуження вказаного майна на користь третіх осіб.

Згідно твердження сторони обвинувачення, заступник Голови Федерації професійних спілок України ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з числа посадових осіб Федерації професійних спілок України, ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», ПрАТ «Укрпрофтур», інших заснованих ними суб`єктів господарювання, а саме ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття», ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини», ТОВ «Санаторій «Поляна» та іншими юридичними та фізичними особами зловживаючи владою, використовуючи посадові повноваження, завдаючи істотної шкоди державним інтересам, здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а також перевищення встановлених лімітів видобування.

Крім того, згідно твердження сторони обвинувачення, ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини» здійснюється видобуток мінеральної води та подальший продаж наступним підконтрольним підприємствам: ТОВ «Рекреаційні технології», ТОВ «Маргіт» та МПП «Алекс». ФОП ОСОБА_4 надаються послуги ТОВ «Рекреаційні технології» з продажу мінеральної води.

Як вбачається, постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 30.08.2024, свердловину № 1-ск, яка розташована в Закарпатській області, Мукачівського (Свалявського) району, північно-східній околиці с. Голубине, ділянки «Голубине-0031», - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі № 757/39073/24-к як на речовий доказ накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на свердловину № 1-ск, яка розташована в АДРЕСА_1, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами № 5083 від 14.08.2020є ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 .

Цією ж ухвалою слідчого судді вжито заборону службовим особам ФОП ОСОБА_4 , а також будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із вказаних свердловин. Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вищевказаних свердловин.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речового доказу, оскільки належна ФОП ОСОБА_4 свердловина відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас, враховуючи те, що накладений арешт в частині заборони користування та заборони службовим особам ФОП ОСОБА_4 здійснювати видобування мінеральних вод із вказаних свердловин унеможливлює здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 , який є власником спеціального дозволу на користування надрами № 5083 від 14.08.2020, відповідно видобуток мінеральних вод здійснюється на законних підставах та забезпечує надходження до бюджету податкових платежів, слідчий суддя вважає накладений в цій частині арешт надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Натомість, відповідних мотивів в ухвалі слідчого судді про арешт майна не наведено.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (справа «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені судовим розглядом обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, однак заявником доведено, що арешт в частині заборони користування та заборони службовим особам ФОП ОСОБА_4 здійснювати видобування мінеральних вод із вказаної свердловини, враховуючи відсутність підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України накладено необґрунтовано, тому приходжу до висновку, що клопотання є таким, що підлягає частковому задоволенню, а арешт в цій частині скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі № 757/39073/24-к в частині заборони користування та заборони службовим особам ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати видобування мінеральних вод із свердловини № 1-ск, яка розташована в АДРЕСА_1, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами № 5083 від 14.08.2020є ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1