Справа № 682/748/24
Провадження № 1-кп/682/70/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000006 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перемишль Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, остання судимість за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2015 року за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, якому 28.12.2017 ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2015 року за ч. 3 ст.185 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, 25.05.2021, звільнений з місця позбавлення волі на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2021 відповідно до ст.81 КК України умовно - достроково з невідбутим строком покарання 7 місяців 14 днів,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 16.10.2015 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, якому 28.12.2017 ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі та який, звільнений 25.05.2021 з місць позбавлення волі на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2021 відповідно ст. 81 КК України умовно достроково, з невідбутим строком покарання 7 місяців 14 днів, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення (злочини).

Так, 10 грудня 2023 року, близько 01.00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири, що розташована по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 16.11.2023 строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року, із приміщення кімнати кухні вказаної квартири, таємно, повторно, викрав мобільний телефон марки "Realme С21-Y" моделі "RMX3263", 4/64 GB, вартістю 3366,67 грн, який належить ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, що підтверджується висновком судово- психіатричного експерта.

Так, ОСОБА_4 в період часу з 25.07.2023 по 08.01.2024 за місцем спільного проживання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим його тричі притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Так, 07.07.2023 близько 14 год 30 хв в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , а саме: висловлювання в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.07.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

27.10.2023 близько 20 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 повторно, протягом року, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось у висловлюванні лайливих слів та погроз фізичною розправою на словах на адресу ОСОБА_7 , внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_7 .

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2023 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАПта застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

03.01.2024 о 08 год 00 хв гр. ОСОБА_4 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство щодо своєї матері гр. ОСОБА_7 , а саме, висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою, пошкодженням майна, кидався речами та грюкав дверима, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої та повторно вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2024 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

В подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_7 , 12 січня 2024 року, близько 10 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 психологічне насильство, що полягало у висловлюванні на її адресу словами брутальної лайки, погрозах фізичною розправою та намаганні вчинити бійку, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_7 та погіршення якості її життя.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 126-1 КК України, домашнє насильство.

Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, показавши за першим епізодом, що його сусідка ОСОБА_9 запросила його в гості. Вони сиділи в них на кухні, був ОСОБА_10 із своєю дівчиною, ОСОБА_9 та її чоловік. Всі вживали спиртні напої. ОСОБА_11 дала гроші, він пішов і придбав ще спиртних напоїв. Потім між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 - чоловіком ОСОБА_9 виникла сварка, вони шарпалися. Більше він нічого не пам`ятає. Коли прокинувся, виявив у кишені мобільний телефон. Він поклав його до іншого телефону, який нещодавно знайшов, замотав у рушник, поклав до сараю і пішов спати. Коли прийшли працівники поліції він добровільно видав їм мобільний телефон. В нього не було наміру викрадати мобільний телефон потерпілого, бо в нього є свій мобільний телефон. Всі пояснення він писав зі слів поліцейських, які сказали, що він викрав мобільний телефон. Коли приходила сусідка ОСОБА_9 , то він не повідомив їй, що вже віддав телефон поліцейським. Мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 того вечора лежав на столі, на ньому грала музика, він без дозволу ОСОБА_9 перемикав музику. В подальшому будучи в нетверезом стані міг переплутати мобільний телефон потерпілого зі своїм і забрати його, проте не мав корисливого мотиву.

За другим епізодом обвинувачений ОСОБА_4 показав, що визнає себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, оскільки систематично ображає свою матір, з якою проживає за однією адресою. Також він вчиняє відносно неї домашнє насильство, кричить на неї, шарпає, адже вона не дочуває і часто провокує сварку, зачиняє його в кімнаті, тому він свариться з нею.

Винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, підтверджується наступними доказами :

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що вони сиділи на роботі, познайомилися із потерпілим ОСОБА_15 і його дівчиною - ОСОБА_16 . Потім вона запросила їх до себе додому, до квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 . Вони сиділи і відпочивали на кухні, прийшов їх сусід ОСОБА_17 , попросив сигарету і випив з ними 50 гр. горілки. Мобільний телефон ОСОБА_18 знаходився на столі, на ньому була ввімкнена музика. Вона не бачила як ОСОБА_19 викрав мобільний телефон. Її чоловік спав у кімнаті, вона виходила теж з кухні, в якийсь момент ОСОБА_17 залишався на кухні сам. На наступний день ОСОБА_20 повідомив, що в нього викрадено мобільний телефон та сумочку із документами. Вони шукали мобільний телефон в себе в квартирі, не знайшли, потім вона пішла до ОСОБА_21 і запитала, чи не брав він мобільний телефон ОСОБА_18 , на що він повідомив, що не брав його і в нього є свій мобільний телефон. Тоді потерпілий ОСОБА_10 звернувся до поліції і через декілька днів, вона дізналася, що ОСОБА_4 викрав мобільний телефон у ОСОБА_13

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який показав суду, що був перебував вдома за адресою : АДРЕСА_2 , дивився телевізор, потім заснув. Близько 23.00 год почув розмову в кухні, вийшов. За столом сиділи його дружина ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 із дівчиною і сусід ОСОБА_23 , вживали спиртні напої, спілкувалися. На столі лежали телефони, на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_18 грала музика. У ОСОБА_24 не було мобільного телефона, він не бачив, щоб той ним користувався того вечора. Коли ОСОБА_25 йшов від них, він (свідок) був у кімнаті, як ОСОБА_25 викрав мобільний телефон потерпілого не бачив . Але наступного дня ОСОБА_10 звернувся до них і повідомив про викрадення у нього мобільного телефону. Вони почали його шукати в кухні, квартирі і не знайшли. Також вони телефонували на номер потерпілого ОСОБА_13 , але виклик не йшов. Дружина запитувала ОСОБА_26 щодо мобільного телефону потерпілого, але він повідомив, що нічого не пам`ятає і не бачив мобільного телефону та не брав його.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 за вказаним кримінальним правопорушенням підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом :

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.01.2024 року, з якої слідує, що ОСОБА_8 повідомив про крадіжку його мобільного телефону " REALME C21Y моделі RMX 3263" 10.12.2023 року близько 01.00 год. в м. Славута Шепетівського району Хмельницької області у приміщенні кімнати кухні житлового будинку по АДРЕСА_3 (а.п. 6-7);

- заявою ОСОБА_4 від 02.01.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки REALME C21Y моделі НОМЕР_1 , який 10.12.2023 року він викрав із кімнати кухні будинку, розташованого по АДРЕСА_2 (а.п. 11);

- протоколом огляду та добровільної видачі від 02.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки REALME C21Y моделі RMX 3263 , який 10.12.2023 року близько 01.00 год. він викрав із кімнати кухні квартири по АДРЕСА_2 , та не бажає збергіати при собі. (а.п. 12-13);

- постановою про визнання речовим доказом від 02 січня 2024 року, відповідно до якого мобільний телефон марки «REALME C21-Y» моделі " НОМЕР_1 " визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.п.16);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ -19/123-24/138-ТВ від 04.01.2024 року, відповідно до якого ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки "REALME C21-Y» моделі "RMX 3263", 4/64 Gb станом на 10 грудня 2023 року могла становити 3 366,67 грн. (а.п. 22-26);

Винуватість ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України підтверджуються наступними доказами :

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала суду, що проживає разом із сином ОСОБА_4 за адресою : АДРЕСА_4 , її син зловживає спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані влаштовує сварки. В ході сварок ОСОБА_4 виражається в її адресу словами нецензурної лайки, часом виганяє її з квартири, в такому стані вона його боїться. Вона неодноразово викликала працівників поліції, а також просила сусідку, щоб вона телефонувала до відділку поліції, у зв`язку із сварками, які вчиняв ОСОБА_4 . В тверезому стані ОСОБА_4 поводить себе чемно, із сусідами перебуває в дружніх стосунках. Просила не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_4 , бо вона йому пробачила.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , яка показала суду, що до неї зверталася ОСОБА_7 і просила викликати поліцію, через неправомірну поведінку сина ОСОБА_4 , який ображав її. Вона проживає із потерпілою ОСОБА_7 і обвинуваченим по-сусідству через стінку. Її сусід ОСОБА_4 не агресивний, але коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то постійно ображає свою матір. З приводу чого вона двічі викликала поліцію в 2023 році.

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який суду показав, що є працівником поліції. Систематично виїжджає за адресою проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за заявами матері ОСОБА_7 , яку постійно ображає її син - ОСОБА_4 . Зокрема 03.01.2024 року, коли він в черговий раз приїхав до місця проживання ОСОБА_7 , її син ОСОБА_4 ображав матір нецензурними словами, розмахував руками, примушував її принести йому горілки, на вимогу припинити неправомірні дії, не реагував. ОСОБА_7 розповідала йому, що її син ОСОБА_4 виганяв її з квартири, вона змушена була ночувати в коридорі. На потерпілій ОСОБА_7 були візуальні тілесні ушкодження. 12.01.2024 року він також виїзждажав за місцем проживання ОСОБА_4 . з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 вів себе агресивно по відношенню до матері, забороняв їй говорити, сварився з нею, ображав нецензурними словами, вчиняв психологічне насильство відносно неї в його присутності.

Крім того, вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України підтверджується письмовими доказами зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом :

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 12.01.2023 року, з якої слідує, що 12.01.2024 року в АДРЕСА_1 її син ОСОБА_4 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, тому просить притягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності (а.п. 65);

- постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.07.2023 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно потерпілої ОСОБА_7 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 170 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_4 07.07.2023 року близько 14.30 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , а саме - висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. (а.п. 76);

- постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2023 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно потерпілої ОСОБА_7 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_4 27.10.2023 року о 20.00 год. в АДРЕСА_1 повторно протягом року, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного характеру, що виражалося у висловлюванні лайливих слів та погроз фізичною розправою на словах на адресу ОСОБА_7 , внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_7 (а.п. 77);

- постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.01.2024 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно потерпілої ОСОБА_7 та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строк на 10 діб. Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_4 03.01.2024 року о 8.00 год. за місцем проживання вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_7 , а саме висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою, пошкодженням майна, кидався речами та грюкав дверима, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої та повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП. (а.п. 78);

- висновком судово-психіатричного експерта № 48 від 22.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 виявляє розлад адаптації, змішану тривожно-депресивну реакцію, через постійни конфлікти із сином, якого боїться, коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Психічний стан потерпілої ОСОБА_7 дозволяв та дозволяє їй розуміти характер і значення вчинених відносно неї дій.

- висновком судово-психіатричного експерта № 165 від 14.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляв такі і на період інкримінованих йому злочинів. На період інкримінованих йому злочинів усвідомлював свої дії, міг керувати ними і відповідати за них. ОСОБА_4 на теперішній час усвідомлює свої дії, може керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 проведено оцінку ризику насильства за шкалою НСR - 20. Ризик насильства у майбутньому низький. На даний момент за своїм психічним станом виявляє низький рівень небезпеки для самого себе та інших осіб, можливість спричинення ним іншої істотної шкоди низька (а.п.118-120).

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, 126-1 КК України доведена "поза розумним сумнівом" та підтверджується доказами, дослідженими судом. Його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за першим епізодом за ст. 185 ч.4 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за другим епізодом за ст.126-1 КК України як домашнє насильство тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнав свою провину у скоєнні крадіжки мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_8 , зазначивши, що не мав корисливого мотиву, а перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння переплутав телефон потерпілого зі своїм і забрав його, вважаючи його своїм мобільним телефоном, оскільки подія кримінального правопорушення мала місце 10.12.2023 року, мобільний телефон обвинувачений добровільно видав працівникам поліції 02.01.2024 року, до цього ним не вживалися заходи щодо відшукання власника телефону і повернення його, що свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на таємне викрадення чужого майна. До того ж, свідок ОСОБА_22 повідомив під час допиту, що вони розшукували мобільний телефон потерпілого, телефонували на його номер, але телефон був вимкнений. Свідок ОСОБА_14 зазначила в судовому засіданні, що наступного дня після викрадення мобільного телефону, приходила до ОСОБА_4 і просила повернути мобільний телефон ОСОБА_8 , але він вказав, що він його не брав, приховавши факт викрадення мобільного телефону. Також вказаний свідок зазначила, що не бачила у ОСОБА_4 схожого мобільного телефону із телефоном потерпілого.

Суд не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на недоведеність стороною обвинувачення скоєння крадіжки мобільного телефону обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки в своїй заяві потерпілий не вказував на те, що саме ОСОБА_4 викрав його мобільний телефон, відсутні докази належності мобільного телефону потерпілому ОСОБА_8 , у обвинуваченого був відсутній корисливий мотив, оскільки за той час, поки мобільний телефон перебував у нього, він мав можливість сховати, продати його чи в інший спосіб розпорядитися ним, проте добровільно видав його працівникам поліції, висновок судово-товарознавчої експертизи є недопустимим доказом, оскільки експертом не враховано, що мобільний телефон мав механічні пошкодження, у нього була відсутня інформація щодо справності мобільного телефону, судом не оглядався мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються доказами зібраними під час досудового розслідування і дослідженими судом та є безпідставними.

Так, свідок ОСОБА_14 суду показала, що 10.12.2023 року під час розпивання спиртних напоїв на кухні в її квартирі були присутні потерпілий ОСОБА_8 зі своєю дівчиною, вона та обвинувачений ОСОБА_4 , до них виходив також її співмешканець ОСОБА_22 , інших сторонніх осіб не було. В якийсь момент ОСОБА_4 залишався на кухні один, мобільний телефон ОСОБА_8 лежав на столі, біля ОСОБА_4 , на ньому грала музика, чого не заперечував ОСОБА_4 , мобільний телефон опинився у ОСОБА_4 , який з 10.12.2023 року до 02.01.2024 року безпідставно зберігав у себе, не повідомивши про це свідка ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_8 , які розшукували мобільний телефон, що свідчить про усвідомлення ним протиправного заволодіння чужим майном та зберігання чужого майна не маючи для цього достатніх підстав та про умисел обвинуваченого на таємне викрадення чужого майна. Після добровільної видачі ОСОБА_4 мобільного телефону працівникам поліції, він був оглянутий працівниками поліції, про що свідчить протокол огляду від 02.01.2024 року та визнаний речовим доказом, про його несправність в протоколі огляду не зазначалося. До того ж, судово - товарознавча експертиза проводилася за участі наданого на дослідження мобільного телефону, вилученого у обвинуваченого ОСОБА_4 і стан мобільного телефону був описаний судовим експертом, судовий експерт не звертався до слідчого із клопотаннями про надання йому додаткової інформації щодо стану наданого на дослідження мобільного телефону, яка була необхідна для проведення експертизи, а тому у суду немає сумнівів щодо допустимості вказаного доказу (висновку судової товарознавчої експертизи) та достовірності висновку щодо вартості наданого на дослідження мобільного телефону. Натомість захисником не надано жодних доказів про несправність мобільного телефону та вартість мобільного телефону, аналогічної марки та моделі, що спростовували б вказаний висновок судового експерта. А тому його доводи в цій частині є голослівними.

Щодо доказів належності мобільного телефону потерпілому ОСОБА_8 суд зазначає, що потерпілий під час отримання мобільного телефону від працівників поліції вказав про належність йому зазначеного мобільного телефону, що відображено в заяві (а.п.27), вказана обставина під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_4 не ставилася під сумнів та не спростована під час судового розгляду.

Обтяжуючими покарання обставинами суд враховує рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Пом`якшуючих обставин суд не вбачає. Суд не враховує пом`якшуючою обставиною за ст. 126-1 КК України щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки судом не встановлено щирості обвинуваченого, обвинувачений зазначив, що все життя сварився з матір`ю, і лише за останні 6 місяців потерпіла почала звертатися до працівників поліції, слідчих дій за участі ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, що могли б свідчити про сприяння розкриттю кримінального правопорушення, окрім його допиту, не здійснювалося.

З досудової доповіді від 02.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, має високий ризик скоєння повторного правопорушення, високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку уповноваженого органу з питань пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При призначенні міри покарання суд враховує особу винного, який неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, судимість не погашена, повторно скоїв крадіжку в умовах воєнного стану, а також кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вину свою визнав частково, майнова шкода потерпілому ОСОБА_8 відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення потерпілому викраденого мобільного телефону завдяки роботі правоохоронних органів, тому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.185 ч.4, 126-1, 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів та досудової доповіді про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення судової експертизи в сумі 1514,56 грн.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази - слід повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою не змінювати до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст. 100, 124, 368-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, 126-1 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ст.126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання 13.03.2024 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування в умовах попереднього ув`язнення з 13.03.2024 року до набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1514,56 грн. (а.п. 21);

Речові докази: мобільний телефон марки "REALME C21-Y» моделі "RMX 3263" 4/64 GB повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 16).

Запобіжний захід ОСОБА_4 - тримання під вартою- не змінювати до набрання вироком законної сили.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення на вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області, а для засуджених, що утримуються під вартою, в той же строк, з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1