КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу першого заступника директора ДП «Адміністрація річкових портів» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06.05.2024 задоволено клопотання старшого слідчого ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 02.05.2024 під час проведення обшуку офісного приміщення ДП «Адміністрація річкових портів» за адресою: м. Київ, вул. Юрія Ільєнка, буд. 40, а саме: оригінал листа № 1-29/04/2024 від 29.04.2029, копія протоколу № 7-Ос від 03.03.2021, оригінал договору № 01/05-757 від 01.05.2024, оригінал договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копію табелю обліку робочого часу, копію наказу № 44-к від 10.03.2021, копія договору № 01/05-757, копії листів № 2-29 та 1-29 від 29.04.2024, копія договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копія статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал зміни до статуту ДП «Адміністрація річкових портів», витяг з реєстру «відомості про рухоме майно», журнал реєстрації договорів які укладаються ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал наказу про призначення № 7-Ос від 03.02.2021, оригінал наказу № 44-к від 10.03.2021, витяги з реєстрів № 311906091, № 311507978, № 174456733, копія листа № 5-25/04/2024 від 29.04.2024, копія контракту № 1-3 з підприємством ДП

___________________________________________________________________________

Справа 759/9249/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4218/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

«Адміністрація річкових портів», оригінали листів № 01/04-522 від 29.04.2024, № 01/04-447 від 08.04.2024, № 01/04-460 від 11.04.2024, № 01/04-477 від 15.04.2024, № 01/04-400 від 04.04.2024, № 01/04-489 від 18.04.2024, № 01/04-497 від 08.04.2024, № 01/04-503 від 25.04.2024, № 01/04-517 від 26.04.2024, № 01/04-417 від 05.04.2024, перелік підприємств станом на 01.04.2024, щотижнева інформація станом 01.04.2024, інформація щодо чисельності працівників, чотири штампи із зображенням підпису директора ОСОБА_10 , блокнот синього кольору з рукописним текстом, ноутбук HP-RTL8822SE серійний номер CNDO394NP4 та зарядний пристрій до нього.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, перший заступник директора ДП «Адміністрація річкових портів» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказувала про відсутність підстав для проведення невідкладного обшуку в порядку ст. 233 КПК України, оскільки працівники підприємства не чинили опору співробітникам правоохоронних органів та надавали на їх вимогу усі запитувані документи підприємства.

В протоколі обшуку не наведено обставин, які могли бути підставами для проведення невідкладного обшуку, а тому висновок слідчого судді про те, що обшук було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з невідкладним випадком, є безпідставним.

Крім того, слідчим порушено строки на звернення з клопотанням про арешт майна, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно було вилучено 02.05.2024, а з клопотанням до слідчого судді слідчий звернувся тільки 06.05.2024.

Проте, всупереч вимог КПК України, слідчим суддею не встановлено факту пропуску слідчим строку на звернення з клопотанням про арешт майна.

Також апелянт вказувала на невідповідність частини тимчасово вилученого майна ознакам речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України, а тому визнання їх речовими доказами є безпідставним, оскільки воно не містить жодного доказового значення.

Вилучення і арешт оригіналів документів, у тому числі статуту підприємства, призводить до перешкод у здійсненні господарської діяльності підприємства та унеможливлює здійснення належної судово-претензійної роботи підприємства, оскільки ДП «Адміністрація річкових портів» є учасником у численних судових справах і процесуальні закони вимагають подання оригіналів документів або належним чином засвідчені копії, виготовлення яких без наявного оригіналу є неможливим.

Крім того, вилучення ноутбуку є безпідставним, здійснено без дотримання приписів ст.ст. 159, 168 КПК України, оскільки оперуповноважений ДСР НП України ОСОБА_11 особисто отримав доступ до інформації, що міститься у ноутбуку, тобто доступ до інформації не обмежувався власником і був доступний до копіювання.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, який не прибув у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ДП «Адміністрація річкових портів», який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУНП в Київській області

перебуває кримінальне провадження № 0000137 від 08.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 будучидиректором Державного підприємства «Адміністрація річкових портів», а відтак особою, яка займає відповідальне становище, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прохав та одержав від представника ТОВ «Будівельне-транспортне підприємство «МІСЬКБУД ІНВЕСТ» ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 8500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 336914,5 грн., за укладання між ДП «Адміністрація річкових портів» та ТОВ «Будівельне-транспортне підприємство «МІСЬКБУД ІНВЕСТ»» договорів № 01/05-756 від 01.05.2024 та № 01/05-757 від 01.05.2024.

02.05.2024 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

Згідно даних протоколу обшуку від 02.05.2024, цього ж дня в період часу з 16-50 години до 19-30 годин, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України до постановлення ухвали слідчого судді, в зв`язку з невідкладним випадком, старшим слідчим СУ ГНУП в Київській області ОСОБА_7 у офісному приміщенні ДП «Адміністрація річкових портів» за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 40, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: оригінал листа № 1-29/04/2024 від 29.04.2029, копія протоколу № 7-Ос від 03.03.2021, оригінал договору № 01/05-757 від 01.05.2024, оригінал договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копію табелю обліку робочого часу, копію наказу № 44-к від 10.03.2021, копія договору № 01/05-757, копії листів № 2-29 та 1-29 від 29.04.2024, копія договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копія статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал зміни до статуту ДП «Адміністрація річкових портів», витяг з реєстру «відомості про рухоме майно», журнал реєстрації договорів які укладаються ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал наказу про призначення № 7-Ос від 03.02.2021, оригінал наказу № 44-к від 10.03.2021, витяги з реєстрів № 311906091, № 311507978, № 174456733, копія листа № 5-25/04/2024 від 29.04.2024, копія контракту № 1-3 з підприємством ДП «Адміністрація річкових портів», оригінали листів № 01/04-522 від 29.04.2024, № 01/04-447 від 08.04.2024, № 01/04-460 від 11.04.2024, № 01/04-477 від 15.04.2024, № 01/04-400 від 04.04.2024, № 01/04-489 від 18.04.2024, № 01/04-497 від 08.04.2024, № 01/04-503 від 25.04.2024, № 01/04-517 від 26.04.2024, № 01/04-417 від 05.04.2024, перелік підприємств станом на 01.04.2024, щотижнева інформація станом 01.04.2024, інформація щодо чисельності працівників, чотири штампи із зображенням підпису директора ОСОБА_10 , блокнот синього кольору з рукописним текстом, ноутбук HP-RTL8822SE серійний номер CNDO394NP4 та зарядний пристрій до нього.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області

ОСОБА_7 від 02.05.2023 вищевказані документи та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000137.

03.05.2024 старший слідчий ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотання, погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 02.05.2024 під час проведення обшуку офісного приміщення ДП «Адміністрація річкових портів» за адресою: м. Київ, вул. Юрія Ільєнка, буд. 40, а саме: оригінал листа № 1-29/04/2024 від 29.04.2029, копія протоколу № 7-Ос від 03.03.2021, оригінал договору № 01/05-757 від 01.05.2024, оригінал договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копію табелю обліку робочого часу, копію наказу № 44-к від 10.03.2021, копія договору № 01/05-757, копії листів № 2-29 та 1-29 від 29.04.2024, копія договору № 01/05-756 від 01.05.2024, копія статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал статуту ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал зміни до статуту ДП «Адміністрація річкових портів», витяг з реєстру «відомості про рухоме майно», журнал реєстрації договорів які укладаються ДП «Адміністрація річкових портів», оригінал наказу про призначення № 7-Ос від 03.02.2021, оригінал наказу № 44-к від 10.03.2021, витяги з реєстрів № 311906091, № 311507978, № 174456733, копія листа № 5-25/04/2024 від 29.04.2024, копія контракту № 1-3 з підприємством ДП «Адміністрація річкових портів», оригінали листів № 01/04-522 від 29.04.2024, № 01/04-447 від 08.04.2024, № 01/04-460 від 11.04.2024, № 01/04-477 від 15.04.2024, № 01/04-400 від 04.04.2024, № 01/04-489 від 18.04.2024, № 01/04-497 від 08.04.2024, № 01/04-503 від 25.04.2024, № 01/04-517 від 26.04.2024, № 01/04-417 від 05.04.2024, перелік підприємств станом на 01.04.2024, щотижнева інформація станом 01.04.2024, інформація щодо чисельності працівників, чотири штампи із зображенням підпису директора ОСОБА_10 , блокнот синього кольору з рукописним текстом, ноутбук HP-RTL8822SE серійний номер CNDO394NP4 та зарядний пристрій до нього.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06.05.2024 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищевказане майно.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 02.05.2024 офісного приміщення ДП «Адміністрація річкових портів», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000137 від 08.04.2024, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, вилучене 02.05.2024 в ході здійснення обшуку офісного приміщення ДП «Адміністрація річкових портів», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, передано, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідуванні фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані для встановлення фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для проведення невідкладного обшуку, фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного апеляційного розгляду, натомість оцінка законності проведеної слідчої (процесуальної) дії - обшуку, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, законність дій органу досудового розслідування в ході проведення вищевказаних згідно положень ч. 2 ст. 303 КПК України, може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Доводи апелянта про те, що слідчим порушено строки на звернення з клопотанням про арешт майна, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно було вилучено 02.05.2024, а з клопотанням до слідчого судді слідчий звернувся тільки 06.05.2024, спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, як убачається із даних долученої до клопотання роздруківки з Укрпошти, клопотання слідчого на адресу Святошинського районного суду м. Києва відправлено 03.05.2024 поштовим відправленням із трекінговим номером 436, тобто на наступний день після проведеного обшуку, а відтак, з урахуванням положень ст. 116 КПК України, відсутні підстав для висновку про пропуск слідчим передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України строку на звернення з клопотанням про арешт майна.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника директора ДП «Адміністрація річкових портів» ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3