Провадження №1-кс/369/2399/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000607 від 27.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000607 від 27.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000607 від 27.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2024 о 17.43, до ВП №1 (Вишневе) Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від лікаря про, те що звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з діагнозом «травма руки, травма шиї, різана рана задньої поверхні передпліччі». Остання пояснила, що на цвинтарі АДРЕСА_1 , невідома особа кухонною сокирою нанесла тілесні ушкодження.

Так, допитана як потерпіла вказала, що 27.07.2024 вона разом з чоловіком прийшла на кладовище в АДРЕСА_1 , щоб прибратися на могилі. Коли вона стояла та поралася біля могили, то в цей час невідомий чоловік підійшов ззаду та наніс удар в область голови, від якого остання впала. Потім чоловік невідомий почав наносити потерпілій удари в область тіла кухонною сокирою. Потерпіла почала закриватися від нападника та в цей час її чоловік підходив до місця. Нападник, побачивши чоловіка, зник у невідомому напрямку.

Згідно довідки КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» у потерпілої ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран потилиці, лівого плеча, ліктя, передпліччя.

В ході проведення невідкладних розшукових дій, особу, яка вчинила хуліганські дії, було встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

27.07.2024 т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час особистого обшуку останнього виявлено та вилучено: штани темного кольору, які запаковані в коробку та опечатано біркою слідчого.

28.07.2024 постановою т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 вищевказані речі визнано речовими доказами.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 27.07.2024 під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: штани темного кольору, які запаковані в коробку та опечатано біркою слідчого.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 27.07.2024 під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: штани темного кольору, які запаковані в коробку та опечатано біркою слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6