Єдиний унікальний номер справи 185/9365/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

під час судового засідання кримінального провадження в режимі відеоконференції за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000957 від 02 липня 2024 року,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, так як на даний час є ризики предбачені ч.1 ст.177 КПК України. У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави наполягає на визначені 80 розмірів прожиткового мінінмуму.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений, його захисник заперечували щодо клопотання прокурора, просили замініти на домашній арешт з внесенням застави 20 розмірів прожиткових мінімумів.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, ухвалою слідчого судді обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так,обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, судове слідство ще не розпочалося.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, не одружений, тобто, не має соціальних зв`язків.

Даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 у суду не має. Покарання за вчинення злочину, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено до 8 років позбавлення волі .

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Зважаючи на тяжкість, специфіку, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладеними на них обов?язками, суд вважає встановити розмір застави у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, на рівні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) , оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов?язків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч. 3 ст.182 КПК України.

Керуючись ст. 331, 384 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до шістдесяти днів, а саме до 09 листопада 2024 року.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 09 листопада 2024 року включно.

Після внесення застави обвинувачений ОСОБА_3 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця перебування.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Сток дії ухвали до 09 листопада 2024 року .

Суддя ОСОБА_1