ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/277/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/277/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання за цією статтею у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року у виді 1 місяця позбавлення волі та призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, всупереч вимогам, визначених в пунктах 2, 9 Положення про дозвільну систему, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (надалі - Інструкція), у червні 2022 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, придбав корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом. В цей же час, не вживши передбачених законодавством заходів щодо повідомлення відповідних державних органів про виявлений бойовий припас, а також заходів спрямованих на здачу виявленого бойового припасу до органів поліції, в нього виник злочинний умисел направлений на незаконне зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 зберігав корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2 за місцем свого фактичного проживання, не маючи передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 15.06.2022 у період часу із 07 години 21 хвилини по 10 годину 19 хвилину, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам - загального статусу, виданий бути не може.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з єдиним прямим умислом, не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав та зберігав бойовий припас, чим порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна», Інструкції, Положення про дозвільну систему.

В апеляції захисник обвинуваченого просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а провадження в справі закрити у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості його підзахисного в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.

Вважає що слідчим всупереч вимогам ст.233 КПК України було без відповідного дозволу слідчого судді та без наявності підстав визначених ст. 233 ч.3 КПК України проведено обшук у інших приміщеннях( в тому числі і житловій кімнаті на другому поверсі обвинуваченого, в якій виявлено та вилучено предмети схожі на корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2), які не відносяться до приміщення гаража з котельнею площею 462,1, дозвіл на проведення обшуку у якому було надано ухвалою слідчого судді, тому просить визнати недопустимим доказом вказаний протокол.

Окрім того зазначає що обшук було проведено неповноважним слідчим ОСОБА_9 , який не був включений в групу слідчих, тому протокол обшуку вважає недопустимим доказом, а також всі вилучені речі під час обшуку речі як похідні докази.

Вказує на те, що надані прокурором докази не доводять поза розумним сумнівом факту наявності відбитків папілярних узорів пальців обвинуваченого саме на предметах, які вилучені під час обшуку, оскільки відбитки його пальців рук містяться на поліетиленовому пакеті, а не на предметах вилучених під час обшуку. Вважає що одни чи два із вилучених під час обшуку 15.06.2022 слідів папілярних узорів пальців рук могли бути використані працівниками правоохоронного органу при спробі довести в позапроцесуальний спосіб вину обвинуваченого.

Також обгрунтовує свої доводи порушенням порядку відібрання взірців для проведення експертного дослідження папілярних узорів пальців рук обвинуваченого вказуючи на те що прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких відомостей про відібрання у ОСОБА_6 взірців пальців рук відповдіно до вимог ст.ст.241,245 КПК України, зокрема, не надано постанови слідчого чи прокурора про відібрання взірців папілярних узорів пальців рук та підтвердження ознайомлення з їх змістом обвинуваченого, не надано відомостей про звернення до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на примусове відібрання у ОСОБА_6 взірців папілярних узорів пальців рук в разі відмови обвинуваченого після ознаймолення з відповідною постановою від добровільного надання вказаних взірців, зазначаючи що такі процесуальні документи не надавались обвинуваченому.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Також вважає що місцевий суд повинен був закрити провадження в справі в звязку з тим, що прокурор пропустив визначений законом строк досудового розслідування після оголошення його підзахисному про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за установлених судом та викладених у вироку, є правильними оскільки ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, вірно визнавши їх належними, допустимими та достатніми.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, при постановленні обвинувального вироку суд взяв до уваги пояснення спеціаліста, дані, що містяться у речових та письмових доказах, висновках експертів, зокрема:

- протоколі обшуку від 15 червня 2022 року, який проводився за участю спеціаліста та в присутності понятих, згідно якого в ході проведення, за місцем проживання ОСОБА_6 , вилучено предмет візуально схожий на запал до гранати УЗРГМ з маркуванням та предмет схожий на гранату Ф-1 з маркуванням 107-51 80Т, які поміщені у сейф пакети. Зазначений предмет виявлено в куртці синього кольору, що висіла на вішаку в шафі.

- довідці про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, а саме предмету схожий на гранату Ф-1 з маркуванням 107-51 80Т, згідно якої даний предмет є обмежено небезпечний та вимагає таких заходів безпеки як перевезення та зберігання.

- довідці про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, а саме предмет візуально схожий на запал до гранати УЗРГМ з маркуванням 106-80583, згідно якої даний предмет є небезпечний та вимагає таких заходів безпеки як обмеження під час роботи, перевезення та зберігання.

-протоколі огляду предмету від 16 червня 2022 року, з таблицею ілюстрацій до нього, згідно якого предметами огляду є предмет візуально схожий на гранату, предмет візуально схожий на запал, при обробленні дактилоскопічним порошком виявлено 1 слід папілярного візерунку пальця руки. Далі шляхом накладання клейкої стрічки типу «Скотч» на поверхню виявленого сліду папілярного візерунку пальця руки, даний слід вилучається та поміщаються на додаток до протоколу огляду предмету. На цьому огляд предмета, а саме предмету візуально схожого на гранату, закінчується, після чого вона разом із первинним упакуванням поміщається в сейф упакування KIV2118362.Об`єктом огляду являється, сейф-пакет АВ2011739, горловина якого заклеєна клейкою стрічкою. З метою виявлення слідової інформації зовнішня поверхня вказаного політеленового пакету обробляється дактилоскопічним порошком. При обробленні дактилоскопічним порошком виявлено 1 слід папілярного візерунку пальця руки. Далі шляхом накладання клейкої стрічки типу «Скотч» на поверхню виявленого сліду папілярного візерунку пальця руки, даний слід вилучається та поміщаються на додаток до протоколу огляду предмету. На цьому огляд предмета, а саме: предмету візуально схожого на запал, закінчується, після чого вона разом із первинним упакуванням поміщається в сейф упакування KIV2118364. В подальшому додаток до протоколу огляду предмету підписується понятими, слідчим та спеціалістом, після чого він поміщається в паперовий конверт, який також підписується понятими, слідчим та спеціалістом та упаковується.

- висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-22/5766-Д від 23 червня 2022 року, яка проведена на підставі постанови про призначення такої експертизи від 20 червня 2022 року, згідно якого слід папілярного узору, найбільшими розмірами по осях 16x15 мм, на відрізку липкої стрічки 1, який був вилучений під час огляду предметів 16.06.2022 та наданий на дослідження придатний для ідентифікації по ньому особи.

- висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-22/6114-Д від 29 червня 2022 року, яка проведена на підставі постанови про призначення такої експертизи від 29 червня 2022 року, згідно якого слід папілярного узору, найбільшими розмірами по осях 16x15 мм, на відрізку липкої стрічки 1, який був вилучений під час огляду предметів, залишений вказівним пальцем правої руки особи ОСОБА_6 , дактилокарта заповнена на ім`я якого була надана на дослідження.- висновку судової вибухотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/5762-ВТХ від 24 червня 2022 року, яка проведена на підставі постанови про призначення такої експертизи від 20 червня 2022 року, згідно якого надані на дослідження два предмети є: з упакування №1 корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1; з упакування №2 запалом УЗРГМ-2. Надані на дослідження предмети являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка придатна для здійснення вибуху та являється бойовим припасом.

Колегія суддів вважає що ці докази суд вірно визнав належними, допустимостими, достовірними, а їх сукупність - достатньою та взаємоповязаною для підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Перевіряючи доводи сторона захисту щодо недопустимості в якості доказу протоколу обшуку від 15 червня 2022 року в звязку з його проведеннням неуповноваженою особою, з огялду на те, що прокурором не долучено до матеріалів провадження постанови, згідно якої слідчого ОСОБА_9 , який проводив цей обшук, уповноважено здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу з огялду на наступне.

У постанові від 14 лютого 2022 року (у справі № 477/426/17 (провадження № 51-4963кмо20) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

У випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

В даному кримінальному провадженні сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про надання суду постанови про визначення слідчого ОСОБА_10 , а також будь-яких інших процесуальних документів, які вважала за необхідне дослідити під час судового розгляду.

Проте, свої заперечення з приводу відсутності відповідної постанови захисник висловив лише в судових дебатах, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Поряд з цим, під час судового розгляду прокурором долучено витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000406, з якого в подальшому було виділено кримінальне провадження №0001221, згідно якого слідчий ОСОБА_9 входить в групу слідчих у даному кримінальному провадженні.

У суді апеляційної інстанції за клопотанням прокурора було досліджено постанову заступника начальника СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській обалсті Вербовського від 14 червня 2022 року , якою він визначив у кримінальному провадженні № 0000406 у групі слідчих для здійснення його досудового розслідування старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 .

Окрім цього, захисник в апеляції вказує на те, що обшук був проведений без відповідного дозволу слідчого судді та без наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України для проведення невідкладного обшуку, без добровільної згоди особи, яка ними володіє, при цьому посилається на відомості викладені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 09.06.2022, згідно якої надано дозвіл на проведення обшуку у гаражі з котельною і прибудовою, загальною площею 462, 1 кв.м по АДРЕСА_1 , однак, вилучення бойового припасу відбулося на другому поверсі, в кімнаті, яка не відноситься до приміщення гаража з котельнею та прибудовою, загальною прощею 462, 1 кв. м. Відтак, захисник вважає недопустимим доказом фактичні дані, отримані в ході обшуку приміщення, проведеного 15.06.2022.

Колегія суддів вважає ці доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки до моменту проведення обшуку сторона обвинувачення отримала інформацію із Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації (том 1 а.с. 65, 69), згідно якої за ОСОБА_6 зареєстровано 1/5 частина приміщень виробничої бази, а саме: гаражі з котельнею і прибудовою, загальною площею 462, 1 кв.м по АДРЕСА_1 . На вказане приміщення і був наданий дозвіл слідчим суддею. Разом з тим, до проведення обшуку слідчий не міг передбачити що до вказаного приміщення самовільно добудовано другий поверх прибудови та під час здійснення обшуку не міг встановити що він не відноситься до того приміщення, на обшук якого надано дозвіл слідчим суддею оскільки його площа є значною . Тому колегія суддів вважає що слідчий діяв правомірно оскільки отримав дозвіл на проведення обшуку на зареєстроване приміщення та з метою недопущення прав інших осіб, оскільки вона перебуває у спільній частковій власності, вірно звернувся до суду з клопотання про надання дозволу на обшук частини приміщення що належить підозрюваному ОСОБА_6 . Віднайдення гранати у частині приміщення що належить обвинуваченому дозвіл на здійснення обшуку у якій не надавався з огляду на неможливість зясувати з офіційних джерел що вона взагалі існує колегія суддів не вважає таким що приводить до недопустимості проведеного обшуку оскільки він проводився у приміщенні за адресою по АДРЕСА_1 , яка зазначена в ухвалі слідчого судді та належному ОСОБА_6 .

Захисник в апеляції також стверджує, що стороною обвинувачення порушено порядок відібрання зразків для експертного дослідження.

Проте, з такими доводами колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно ч.3 ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

З наведеного випливає, що примусове відібрання біологічних зразків є правом а не обов`язком.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження суду не надано інформації про те, щоб сторона захисту зверталася із клопотаннями про примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 .

Натомість, в матеріалах справи міститься заява обвинуваченого, у якій він відмовився надавати слідчому свої відбитки папілярних узорів пальців рук та долонь. Цю обставину ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні.

Оскільки на запит слідчого Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Тернопільській області було надано оригінал дактилокарти, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , потреби у примусовому відібранні біологічних зразків в обвинуваченого у сторони обвинувачення не було.

Щодо твердження сторони захисту, що надана на дослідження дактилокарта не належить обвинуваченому, колегія суддів враховує те що згідно листа начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Тернопільській області від 29.06.2022, слідчому, а в подальшому експерту, направлялася дактилокарта саме ОСОБА_6 (том 1 а.с.126, 129).

Також, захисник посилався на не відкриття дактилокарти, як доказу, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Однак, такі доводи колегія суддів оцінює критично, оскільки під час здійснення досудового розслідування стороні захисту було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами, про що свідчать протоколи про надання доступу до додаткових матеріалів кримінального провадження від 12.09.2022.

Таким чином посилання сторони захисту на порушення порядку відібрання зразків для експертного дослідження не знайшли свого підтвердження, так як спростовані долученими до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення документами.

Перевіряючи доводи захисника про те, що у даному кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_6 про підозру та обвинувальний акт надійшов до суду поза межами строків, визначених статтею 219 КПК України колегія суддів виходить з того що у ОСОБА_6 під час всього досудового розслідування був захисник ОСОБА_11 , якому разом з обвинуваченим було надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України в межах визначеного ст.219 КПК України строку після повідомлення особі про підозру, а захисник ОСОБА_12 взяв на себе захист інтересів ОСОБА_6 та звернувся до слідчого з клопотанням про ознайомлення його з матеріалами досудового росзлідування на стадії їх відкриття в порядку ст.290 КПК України , тобто після повідомлення підозрюваному та його попередньому захиснику про завершення досудового росзлідування та надання доступу до матеріалів всього кримінального правадження, згідно з вимогами ч. 5 ст.219 КПК України в строк досудового розслідування не включається строки ознайомлення з матеріалами досудового росзілідування сторонами в порядку ст.290 КПК України, тому колегія вважає що органом досудового розслідування не було допущено порушення визначених законом строків досудовго розслідування.

Сторона захисту звертала увагу в апеляції також на те, що папілярний візерунок пальця рук вилучений з поліетиленового пакета, в який були упаковані предмети візуально схожі на запал та гранату, а не на самій гранаті. Відтак стверджувати про те, що ця граната належить саме ОСОБА_6 неможливо.

Місцевим судом було допитано в судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_13 , який був присутній під час огляду 16.06.2022 та пояснив, що він працює спеціалістом криміналістом у Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області. Останній був залучений до проведення слідчої дії для перевірки на наявність папілярних візерунків на предметах, які візуально схожі на гранату та запал, оскільки він є спеціалістом по виявленню видимої та не видимої слідової інформації. Дана слідча дія проводилася у кабінеті слідчої Тільчак, а ОСОБА_13 обробляв предмет схожий на гранат і на запал, а також фотографував вказані дії. На цих предметах і були виявлені папілярні візерунки.

Отже, спеціаліст ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що під час огляду 16.06.2022 папілярні візерунки пальців рук вилучені не з пакета, а з предметів, візуально схожих на запал та гранату.

Так само необґрунтованими є доводи захисника про можливу фальсифікацію вилучених 16.06.2022 року папілярних візерунків, оскільки наведений вище огляд проводився в присутності понятих, що усуває сумніви в необ`єктивності його проведення, а той факт, що вилучені предмети не оглядалися на місці їх виявлення, може бути пов`язаний із специфікою вилучених об`єктів, зокрема їх небезпекою для оточуючих.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким, особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом зброї чи бойових припасів, не перебуває на обліку в лікаря психіатра чи нарколога, посередньо характеризується по місцю проживання, не встановив обставин, які пом`якшують чи обтяжують його покарання та вірно призначив його в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Та застосував положення ч. 1 ст. 71 КК України, приєднавши до призначеного покарання за даним вироком частину невідбутого покарання за попереднім вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року та визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбвалення волі.

На думку колегії суддів таке покарнаня є необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим , а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Отже, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України- без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 414 ,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим , який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали .

Головуючий

Судді