Справа № 128/80/20
УХВАЛА

30 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості по якому 04.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000698 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 396 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому 04.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000698 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 396 КК України.

В судове засідання з`явилися прокурор ОСОБА_3 , захисники захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Доставлені під вартою обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ..

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник - адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися. Представником потерпілої подано до суду заяву, в якій просила розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою розглядати у їх відсутність, клопотання прокурора підтримують та просять його задоволити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки визначені в ухвалі про обрання запобіжного заходу ризики не відпали та не зменшились. Зокрема, обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, не мають стійких соціальних зв`язків, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, внаслідок їх дій загинула молода людина, обвинувачені намагалися приховати сліди злочину, можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, тому є необхідність у продовженні відносно обвинувачених застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби за місцем проживання ОСОБА_4 ..

ОСОБА_4 пояснив, що не має наміру впливати на свідків, ніколи не погрожував потерпілій, вважає, що його безпідставно обвинувачують за ч. 1 ст. 121 КК України та тримають під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від суду, впливати на свідків, тривалий час перебуває під вартою, хоча його вина за ч. 3 ст. 297 КК України прокурором не доведена.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження з приводу заявлених клопотань, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу та продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду тобто, у спосіб встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалою Вінницького міського суду від 07.08.2019 року та в подальшому було продовжено на підставі рішення суду. Застава не визначалася.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а тому перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення покарання, переховуватися від суду. Суд також зважає на фактичні обставини справи, особи обвинувачених, їх вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Станом на даний час, зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області обставини, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, які б давали підстави до зміни запобіжного заходу сторонами не надано.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на них в зв`язку зі статусом обвинувачених.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід задовольнити. Відтак, клопотання обвинувачених та їх захисників щодо зміни запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 27 вересня 2024 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб, тобто до 27 вересня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1