УХВАЛА

Іменем України

27.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти подання та декриміналізації кількох епізодів та останнього вироку.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий вироками:

- 05.12.2018 Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу 850 грн. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2019 штраф було замінено на 50 годин громадських робіт. За даним вироком було вчинено крадіжку 31.07.2018р на загальну суму 2566,67 грн., що на момент вчинення правопорушення перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1762 грн.), а тому не підлягає декриміналізації.

- 08.04.2020 Обухівським районним судом Київської області ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 72, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. За вказаним вироком було вчинено кілька епізодів крадіжок: 06.10.2019р. на суму 535,00 грн., 04.11.2019р. на суму 1524,00 грн., 15.11.2019р. на суму 1000,00 грн. та 539,40 грн., які на момент їх вчинення не перевищували 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн.), а тому не є кримінально караними діяннями. Натомість інший епізод крадіжки за ч.3 ст.185 КК України від 30.11.2019р. на суму 2533,33 грн. перевищував 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921,00 грн.), а тому не підлягає декриміналізації.

- 03.07.2020 Обухівським районним судом Київської області за ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 вчинив кілька епізодів крадіжок майна: а саме:

1) 03.03.2020 року на суму 553,33 грн.

2) 03.03.2020 року на суму 21000 грн.;

3) 09.03.2020 року на суму 3839,10 грн.;

4) 09.03.2020 року на суму 1400 грн.;

5) 29.03.2020 року на суму 961,16 грн.;

6) 05.04.2020 року на суму 6066,66 грн.;

Епізоди 1), 4), 5) підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102 грн), а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість решта епізодів не підлягають декриміналізації через те, що їх розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення. При цьому декриміналізація зазначених епізодів не впливає на кваліфікацію дій та остаточне покарання за вироком суду.

Останнім вироком Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, 71, 72 набрав законної сили 22.01.2021 року. Початок строку: 01.10.2020. Кінець строку: 01.10.2025.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна 11.09.2020 року на суму 543,17 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 року становили 2102 грн.

Відповідно, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 08.04.2020 за епізодами від 06.10.2019р., 04.11.2019р., 15.11.2019р., а також за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 за епізодами 1, 4, 5 та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2020 року завдав матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним епізодами та вироком, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

З урахування цього, суд приводить вказані вироки Обухівського районного суду Київської області у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання за окремими епізодами та за останнім вироком в цілому.

У зв`язку із цим та повною декриміналізацією останнього вироку від 22.12.2020р., ОСОБА_4 слід вважати засудженим за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 України, до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, яке на даний момент засуджений вважається таким, що повністю відбув та підлягає звільненню з місць позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Вироки Обухівського районного суду Київської області від 08.04.2020, Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 року та Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2020 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Обухівського районного суду Київської області від 08.04.2020 за епізодами від 06.10.2019р., 04.11.2019р., 15.11.2019р., а також за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 за епізодами 1), 4), 5) у зв`язку з усуненням караності діяння. В іншій частині раніше визначеної кваліфікації та призначеного вироком суду остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2020 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

У зв`язку з декриміналізацією останнього вироку від 22.12.2020, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 70 України, до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України вирок Обухівського районного суду Київської області від 08.04.2020 року щодо ОСОБА_4 виконувати самостійно.

ОСОБА_4 слід вважати таким, що повністю відбув призначене покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.07.2020 року та підлягає звільненню з місць позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1