Справа № 307/4823/21
Провадження № 1-кп/307/444/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

провівши в залі суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження № 0000221 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України (в редакції закону чинній станом на 31 жовтня 2006 року),

встановив:

31 жовтня 2006 року, приблизно о 01 год. 45 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою позбавлення життя потерпілого ОСОБА_4 , через неприязні відносини з останнім, з вогнепальної зброї невстановленого зразка, яку мав при собі, умисно здійснив сім прицільних пострілів в сторону потерпілого ОСОБА_4 , який у той час знаходився на подвір?ї будинку АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_4 .

В результаті здійснених ОСОБА_5 пострілів, потерпілому ОСОБА_4 заподіяно наскрізне вогнепальне поранення тулуба з ушкодженням органів черевної порожнини, а саме: дотичного поранення печінки, множинних поранень петель тонкого та товстого кишківника, брижі та сальника з крововиливом в брюшну порожнину до 1,2 л, яке згідно даних судово-медичного дослідження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя потерпілого в момент заподіяння.

При цьому, смерть потерпілого ОСОБА_4 від отриманого вогнепального кульового наскрізного поранення в області живота не наступила виключно внаслідок надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, хоча ОСОБА_5 було виконано всі дії, для доведення злочину до кінця, і в результаті яких повинна була настати смерть потерпілого ОСОБА_4 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , а саме вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30 січня 2024 року суддю Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 було звільнено із займаної посади, у зв`язку з відставкою та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року головуючим в даній справі визначено суддю Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, він знав або повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Так, відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

Згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого. Участь захисника у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Із Витягу з ЄРДР видно, що 01 лютого 2013 року на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесені відомості за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, а саме про те, що 31 жовтня 2006 року, приблизно о 01 год. 45 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині АДРЕСА_2 , з метою позбавлення життя потерпілого ОСОБА_4 , через неприязні відносини з останнім, з вогнепальної зброї невстановленого зразка, яку мав при собі, умисно здійснив сім прицільних пострілів в сторону потерпілого ОСОБА_4 , який у той час знаходився на подвір?ї будинку АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_4 . В результатів здійснених ОСОБА_5 пострілів, потерпілому ОСОБА_4 заподіяно вогнепальне наскрізне поранення в області живота, яке згідно даних судово-медичного дослідження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. Смерть потерпілого ОСОБА_4 від отриманого вогнепального кульового наскрізного поранення в області живота не наступила внаслідок надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, хоча ОСОБА_5 було виконано всі дії, для доведення злочину до кінця, і в результаті яких повинна була настати смерть потерпілого ОСОБА_4 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 (а. с. 16, 47).

Так, згідно постанови старшого слідчого прокуратури Тячівського району ОСОБА_8 від 15 листопада 2006 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 (а. с. 80).

З індивідуального звіту, виданого 15.11.2006 року та повідомлення начальника СМПС ГУНП в Закарпатській області від 22.09.2021 року відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , перебуває у міжнародному розшуку бази Інтерпол (а.с.51-53)

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2021 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 (а. с. 56-60)

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкримінований обвинуваченому злочин та його поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч. 2 ст. 297-1 КПК України.

Отже, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику ОСОБА_5 , щоб забезпечити йому можливість безпосередньо реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2022 року постановлено здійснити спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_5 , справу призначено до судового розгляду з викликом учасників справи на 27 липня 2022 року, який було неодноразово відкладено, востаннє на 03 жовтня 2024 року (а. с. 67).

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області від 08 липня 2021 року адвоката ОСОБА_6 , уповноважено забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_5 (а. с. 74).

Адвокат ОСОБА_6 обізнана з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.

Повідомлення про ухвалення слідчим суддею рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 здійснювався шляхом публікації оголошень в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (а. с. 54, 55, 61).

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченого для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим, повідомлення про початок здійснення спеціального судового провадження та повістки про виклик ОСОБА_5 до суду надсилалися у порядку, передбаченому ст. 323 КПК України, шляхом надсилання їх за останнім відомим його місцем проживання та публікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр» та веб-сайті Тячівського районного суду Закарпатської області, а копію процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_5 , на виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України, вручалися його захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченого на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене, та, з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Винуватість ОСОБА_5 у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 із яких видно, що з обвинуваченим ОСОБА_5 він познайомився у Чеській Республіці, знайомство між ними тривало незначний час. Відносини були нормальними, жодних конфліктів з ним не мав. Через деякий час після їхнього знайомства він повернувся додому і більше ОСОБА_5 не бачив. 31 жовтня 2006 року приблизно о 01 год. 30 хв. він, ОСОБА_9 , приїхав додому із своїм братом ОСОБА_10 . Брат відкрив ворота, а він заїхав автомобілем у двір. Після чого брат зайшов додому, а він закрив ворота і пішов взяти деякі речі із автомобіля. Тоді він почув з вулиці чоловічий голос, який його покликав підійти. Коли він підійшов до воріт та став на підвищення, побачив ОСОБА_5 , котрий тримав у руці, на якій була резинова рукавиця, зброю, яка була націлена йому в голову та відразу відчув постріл. Тоді він зрозумів, що відбувається і почав, пригинаючись, втікати додому. Вдома у той час були його батько, мати, брат та дружина. Він зігнувся в коридорі від болю та побачив поранення, зі штанів стікала кров. Після чого вдома йому було надано допомогу, мати перев`язала рану, брат викликав карету швидкої медичної допомоги, однак не став її очікувати, посадив його в автомобіль та повіз в лікарню. Карету швидкої медичної допомоги вони побачили у Тячеві, біля лікарні.

Із постанови про порушення кримінальної справи від 31 жовтня 2006 року видно, що старшим слідчим прокуратури Тячівського району ОСОБА_8 порушено кримінальну справу за фактом незакінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч.1 ст. 115 КК України (а. с 78).

Із постанови про притягнення як обвинуваченого від 15 листопада 2006 року відомо, що старшим слідчим прокуратури Тячівського району ОСОБА_8 постановлено притягнути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченого та пред`явити йому обвинувачення за ч. 3 ст. 15 та ч.1 ст. 115 КК України (а. с 79).

Із постанови про оголошення обвинуваченого в розшук від 15 листопада 2006 року видно, що старшим слідчим прокуратури Тячівського району ОСОБА_8 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 80).

Із повідомлення окремого відділу обробки даних центральної підсистеми «Гарт-ЦП» ГАІС «Гарт» Державної прикордонної служби України відомо, що ОСОБА_5 проходив перевірку паспортних документів при проходженні прикордонного контролю через державний кордон України в пунктах пропуску, зокрема: в`їзд 16 вересня 2006 року, пункт пропуску «Краківець» - виїзд 21 вересня 2006 року, пункт пропуску «Шегині», в`їзд 28 жовтня 2006 року, пункт пропуску «Ужгород» - виїзд 05 листопада 2006 року, пункт пропуску «Ужгород», в`їзд 13 листопада 2006 року, пункт пропуску «Ужгород» (а. с. 81).

Із індивідуального звіту, виданого 15.11.2006 року та повідомлення начальника СМПС ГУНП в Закарпатській області від 22.09.2021 року видно, що ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку бази Інтерпол (а. с. 82-86).

Із довідки №1701 від 13.11.2006 року, виданої Діловецькою сільською радою та характеристикою, виданою сільським головою Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, видно, що ОСОБА_5 постійно виїжджає за межі України в Чеську Республіку та в даний час перебуває за межами України (а. с. 88, 89).

Із протоколу огляду від 31 жовтня 2006 року, плану-схеми до нього та фототаблиці відомо, що місцем огляду є відрізок дороги у АДРЕСА_2 . Під час огляду встановлено, що навпроти цього будинку знаходиться трактор МТЗ-80. Дорога у вказаному місці вкрита листям, серед якого, біля заднього лівого колеса знайдено одну гільзу з жовтого металу і на капсулі якої наявний статичний слід від удару бойка. Крім цього викарбовано надпис NONTOX 9х19. Вказана гільза була розташована навпроти правого кута хвіртки на віддалі 1,8 метра. Неподалік від неї, на віддалі 20 см вліво від кута хвіртки, на відстані 2,4 метра від неї до проїзної частини дороги знайдено ідентичну гільзу, на якій є ідентичний слід від удару бойка та викарбовано такий самий надпис. На віддалі 30 см вліво від правого кута хвіртки та 2,35 м від неї до проїзної частини дороги, виявлено гільзу № 3, що відповідає попереднім з надписом «LUGER». Надалі було проведено огляд, однак інших слідів на ґрунтовому покритті дороги не виявлено. Під час огляду місця пригоди з місця події було вилучено чотири гільзи (а. с. 92 -93, 94, 95-97).

Із додаткового протоколу огляду від 31 жовтня 2006 року та фототаблиці до нього видно, що перед будинком АДРЕСА_2 знаходиться трактор, номерний знак 48-09 ЗА, перед кабіною якого розташований причіп. Перед хвірткою будинку на землі з правої та лівої сторони знаходяться два колеса, в середині яких є грунт, в якому знаходяться висаджені рослини. Так, під час огляду клумби, яка розташована з правого боку, виявлено три гільзи із жовтого кольору з надписом «LUGER» 9 мм. Надалі, під час огляду, на будинку на відстані одного метра вправо та 1,8 метра знизу від бетону, а також 1, 1 м вправо від кута будинку 2,08 метра до низу, виявлено два отвори від куль діаметром 0,44 мм, а на бетонній доріжці, що йде під будинком виявлено дві кулі. Надалі, під час огляду на вхідних дверях, а саме, правій частині вхідних дверей на віддалі 1,45 м знизу дверей та 29 см з лівого боку, виявлено отвір від кулі. Однак? кулі всередині дверей немає. Крім цього, на сходах будинку розташована 5 літрова пластикова каністра, яка має два отвори діаметром 0,8 см, за вказаною каністрою розташована пральна машина, на якій наявні дві вм`ятини діаметром 0,3 см, а біля неї виявлено розплюснуту серцевину від кулі.

Надалі проведено огляд вулиці та прилеглої до неї території, де під час огляду вулиці виявлено слід взуття біля трактора, що розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 . Крім цього, в місці закінчення вказаного сліду взуття на місці пригоди виявлено самокрутку, яка виготовлена з картону, на якому наявний надпис «Мальборо». Крім цього, у вказаному місці відстежується слід протектора легкового автомобіля. З місця, де слід взуття та протектора є більш чітким, було виготовлено гіпсові зліпки, які також вилучено з місця події. З місця проведеного додаткового огляду було вилучено три гільзи, три кулі, недопалок, два гіпсові зліпки з слідом взуття та протектора шини автомобіля (а. с. 98-100, 101-104).

Із протоколу відтворення обстановки і обставин події від 22 листопада 2006 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 відомо, що потерпілий ОСОБА_4 показав, що він автомобілем свого брата ОСОБА_10 за кермом 31 жовтня 2006 року приблизно 01 год. 30 хв. приїхав додому, відчинив ворота і поставив машину у двір. Брат ОСОБА_11 закрив ворота і хвіртку, зайшов в будинок, залишивши вхідні зовнішні двері будинку відкритими. Коли він, ОСОБА_4 , зачинив дверку автомобіля з боку водія, то почув, що його гукнув чоловік, який спирався лівою рукою на паркан, рука була в рукавиці червоного кольору. Чоловік окликнув його по імені і просив підійти, але на його запитання хто він такий не відповів. В цей час він, ОСОБА_4 , обійшов машину з боку капоту, відкрив її, взяв пляшку напою «Живчик», замкнув її з боку пасажирської дверки і сказав, що включить на вулиці світло, щоб подивитися хто з ним розмовляє. Тоді він почув, що до чоловіка, який з ним розмовляв і кликав підійти, звертається інший чоловічий голос, хоча в темноті на вулиці нікого не було видно. Він поставив ногу на обруч від каналізаційного люку і вискочив на площадку перед вхідними дверима. В той момент, коли він підводився, то почув постріли і побачив на вулиці, на відстані, приблизно метра від хвіртки, спалахи полум`я із затвора зброї. Він кинувся у вхідні двері будинку і відчув кульове поранення в правий бік, від якого його розвернуло спиною до хвіртки. Однак, він встиг забігти до будинку, після чого чув ще кілька пострілів, потім вони припинилися, а через кілька хвилин його брат відвіз його до Тячівської районної лікарні (а. с. 105-108).

Із протоколу відтворення обстановки і обставин події від 12 листопада 2006 року та фототаблиці до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , видно, що свідок ОСОБА_12 детально розповіла та показала місце на річці Тиса, куди вона вночі 7 чи 8 листопада 2006 року викинула знайдений нею в будинку пістолет, який був запакований у поліетиленовий пакет синього кольору (а. с. 109-112, 113).

Із висновку експерта № 563 від 21 серпня 2009 року видно, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення тулуба з ушкодженням органів черевної порожнини, а саме, дотичного поранення печінки, множинних поранень петель тонкого та товстого кишківника, брижі та сальника з крововиливом в брюшну порожнину до 1,2 л. При судово-медичному огляді в освідчуваного, в правій поперековій області, виявлено вхідний вогнепальний отвір, а на лівій половині живота зліва і зверху від пупка вихідний, які спричинені в результаті кульового наскрізного вогнепального поранення з неблизької відстані. По давності виникнення вкладаються у строк події 31 жовтня 2006 року. Згідно Наказу № 6 п. 2.1.1. МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як є небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення (а. с. 114-117).

Із протоколу відтворення обстановки і обставин події від 14 листопада 2006 року, проведеного за участю захисника ОСОБА_13 , експерта-криміналіста ОСОБА_14 , понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 видно, що підозрюваний ОСОБА_17 розповів та показав обставини скоєння замаху на вбивство ОСОБА_4 , а саме всі учасники поїхали у напрямку с. Руське Поле де ОСОБА_17 показав, що приблизно о 02 годині вночі 30 жовтня 2006 року він зустрівся із ОСОБА_18 на прізвисько « ОСОБА_19 » на перехресті автодороги Тячів-Хуст із дорогою, яка веде до с. Руське Поле.

Також ОСОБА_17 пояснив, що 29 жовтня 2006 року він повернувся із с. Руське Поле і за вказівкою ОСОБА_5 чекав його дзвінка у барі в АДРЕСА_3 . Коли ОСОБА_5 йому зателефонував і сказав йому приїхати у с. Руське Поле до жінки, у якої вони були перед цим, на що він, ОСОБА_17 , повідомив, що не орієнтується на місцевості і не зможе знайти будинок. Тоді ОСОБА_5 сказав зателефонувати ОСОБА_10 на прізвисько « ОСОБА_19 » і попросив провести його до будинку, де залишився ОСОБА_5 . Після чого на автомобілі ОСОБА_5 «Крайслер» червоного кольору приїхав до повороту, у напрямку с. Руське Поле і зупинився неподалік дорожнього знаку. Навпроти, на узбіччі стояв автомобіль. Він зателефонував « ОСОБА_20 », який поїхав попереду та привів його до того будинку, звідки вийшов ОСОБА_5 , сів за кермо автомобіля і вони поїхали до будинку, який показувала та незнайома жінка. Як йому відомо, ця жінка була матір`ю ОСОБА_21 . Після чого вони проїхали до адміністративного приміщення радгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де ОСОБА_22 пояснив що ОСОБА_5 - рідний брат його матері приїхав 27 жовтня 2006 року у с. Ділове, в будинок АДРЕСА_1 на автомобілі червоного кольору марки «Крайслер».

В суботу, 28 жовтня 2006 року, брат матері - ОСОБА_23 повідомив йому, що має проблеми, треба вбити одного чоловіка, який багато чого винен, але кого саме не говорив, також ОСОБА_23 показав йому пістолет, який витягнув з-під водійського сидіння автомобіля, яким приїхав.

29 жовтня 2006 року, о 17 год. він, ОСОБА_17 , поїхав із ОСОБА_24 у с. В. Бичків, де вони зайшли в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і ОСОБА_23 зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_11 , який приїхав через декілька хвилин своїм автомобілем марки «Вольгсваген-Пассат» із дівчиною на ім`я ОСОБА_25 . Федір сказав ОСОБА_10 відвезти його в місто Хуст. ОСОБА_11 погодився, вони всі поїхали до с. Сокирниця Хустського району, автомобіль марки «Крайслер» залишили у с. В. Бичків. У с. Сокирниця Федір зустрівся із ОСОБА_10 (« ОСОБА_20 »), а після розмови сів у свій автомобіль марки ВАЗ 21014 і поїхав у с. Руське Поле, а вони поїхали за ним автомобілем ОСОБА_10 з Бичкова. У с. Руське Поле «Шойт» зупинився біля будинку, звідки вийшла жінка (мати ОСОБА_26 ) та сіла до них в автомобіль «Вольксваген Пасат» для того, щоб показати будинок, де проживає чоловік, якого шукав ОСОБА_23 . У той час « ОСОБА_19 » поїхав геть і більше не повертався, а вони поїхали шукати будинок чоловіка, якого ОСОБА_23 мав намір вбити. Жінка показала цей будинок, вони під`їхали до передостаннього будинку зліва на одній із вулиць у с. Руське Поле, їдучи через всю вулицю з перехрестя від магазину «АВС». Жінка кивнула в бік будинку та повідомила, що це тут. Також ОСОБА_17 показав вулицю, яка веде до перехрестя з вул. Гагаріна і сказав, що саме ця вулиця, зі слів жінки, це коротка дорога до будинку, який вона перед тим показала. Далі вони поїхали до неї додому, жінка разом із ОСОБА_24 вийшли і вони пішли до неї додому, а він з ОСОБА_10 та ОСОБА_25 поїхали в смт. В. ОСОБА_27 , де ОСОБА_11 пішов додому, а він повернувся в ОСОБА_28 , де залишився чекати ОСОБА_24 . Він зрозумів, що ОСОБА_23 хоче вбити того чоловіка, який проживає в будинку, який їм показувала жінка. Приблизно о другій годині ночі йому зателефонував ОСОБА_23 і сказав, щоб він приїхав автомобілем марки «Крайслер», ключі від якого він попередньо йому залишив, за ним у с. Руське Поле, до будинку в який він зайшов з жінкою, яка їм показувала дорогу (матір ОСОБА_26 ). Далі він зустрівся з « ОСОБА_20 » при обставинах які описав вище і приїхав до будинку, де його чекав ОСОБА_23 . «Шойт» поїхав геть, а ОСОБА_23 сів за кермо автомобіля і вони поїхали до того будинку, який їм показувала жінка. Там ОСОБА_23 поїхав до кінця вулиці, на якій розташований будинок, повернув вправо на поперечну вулицю, а потім здав назад і зупинився так, щоб автомобіль був розвернутий передньою частиною в бік вулиці, по якій вони приїхали, але знаходився безпосередньо за перехрестям, збоку від останнього будинку, по тій стороні, де розташований будинок, на який вказувала жінка. ОСОБА_29 сказав йому, що вони будуть чекати того чоловіка, якого він хоче «замочити», тобто вбити за якісь борги, які між ними виникли у Чеській Республіці. У цей час у ОСОБА_24 він бачив пістолет, який той тримав за поясом спереду. Федір сказав, щоб той слідкував за дорогою і коли буде під`їжджати автомобіль до будинку, біля якого вони зупинилися, щоб йому сказати, так як той ліг спати, опустивши спинку сидіння. Федір курив сигарети та марихуану, яку привіз із Чехії. Про те, що це була ОСОБА_30 він зрозумів тому, що ОСОБА_23 сам загорнув у папір зілля і зробив щось схоже на сигарету. Так вони прочекали приблизно дві години. Потім ОСОБА_23 вийшов із автомобіля і через деякий час повернувся, але почало світати і вони поїхали додому. По дорозі ОСОБА_23 витягнув із-за пояса пістолет та поклав його під сидіння. Приїхавши у с. Ділове, Федір ліг спати, а він поїхав у м. Хуст автобусом на навчання о 6 год. 30 хв. Того ж дня до ОСОБА_24 приїхав незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який казав, що йому треба оформити документи у м. Ужгород. Цього чоловіка він вперше зустрів 30 жовтня 2006 року у м. Хуст. Коли по мобільному телефону домовився із ОСОБА_24 про зустріч і бачився з ним в центрі міста. Зустріч була недовгою, він мав при собі корм для папуги, який ОСОБА_23 у нього забрав, а він купив собі інший. У місті Хусті він був до п`ятниці 03.10.2006, потім приїхав додому у с. Ділове, там зустрівся із ОСОБА_24 , який сказав, що міліція забрала у нього водійське посвідчення і треба їхати на зустріч із працівниками міліції. ОСОБА_23 доручив сховати йому зброю, він взяв пістолет, сховав його під тумбочку в спальні, попередньо вибравши магазин з патронами, після чого поїхав у м. Рахів разом із ОСОБА_24 , через одну годину вони повернулися додому. В неділю 11листопада 2006 року ОСОБА_23 сказав, що їде до Чеської Республіки, після чого він разом з ОСОБА_10 , який в них проживав, та який приїхав разом із ОСОБА_24 з Чеської Республіки, сіли в автомобіль Федора і поїхали в напрямку м. Хуст, по дорозі ОСОБА_23 взяв ОСОБА_31 , який теж їхав до Чехії, доїхавши до Хуста він вийшов, а вони поїхали до Чехії. 06 листопада 2006 року о 18 годині ОСОБА_23 прислав йому смс-повідомлення наступного змісту :»Скажи мамі де стоїть», але він не зрозумів, що той мав на увазі і зателефонував його дружині ОСОБА_32 , спитав чи їй не телефонував ОСОБА_23 , на що вона заперечила. Наступного дня вона сама йму зателефонувала і спитала де він сховав залізо, маючи на увазі пістолет. Він сказав, що сховав під тумбочкою у спальні в будинку баби. 08.11.2006 після обіду він приїхав додому і спитав у ОСОБА_33 та баби де є пістолет, на що ОСОБА_34 відповіла, що баба викинула його в річку Тиса. Після чого ОСОБА_17 показав будинок де він та ОСОБА_5 чекали потерпілого ОСОБА_9 , який виявився по АДРЕСА_2 та повідомив, що саме цей будинок 29 жовтня 2006 року показувала з машини жінка (мати ОСОБА_26 ) ОСОБА_35 . Також показав, що біля будинку стояв трактор з причепом, якого на момент проведення слідчої дії не було. ОСОБА_17 показав вулицю до якої примикає АДРЕСА_2 та показав місце, де стояв автомобіль ОСОБА_5 , у той час як вони чекали потерпілого ОСОБА_9 . Також зазначив, що збирається вбити чоловіка, який йому боргує, тобто ОСОБА_4 , коли той повернеться додому (а. с. 118, 123-124).

Оцінивши сукупність наведених доказів, які є належними, допустимими та достовірними, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, життя людини визнано найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя.

Статтею 2 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`ясень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим суд враховує положення ч. 2, ч. 3 ст. 4 КК України, за змістом яких злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилами ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Так, згідно ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції Закону, яка діяла станом на 30 жовтня 2006 року) передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Згідно ч. 1 т. 68 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину при призначенні покарання за незакінчений злочин, суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, яка діє станом на зараз передбачено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особу винного та відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин.

Так, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується посередньо, ухилився від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим був оголошений в розшук та значиться у міжнародному розшуку, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України прав людини, а саме спрямований проти життя і здоров`я людини, характер та спосіб його вчинення, а також обставини за яких вказаний злочин не був доведений до кінця.

Ураховуючи наведене, є підстави призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в редакції закону, яка діяла на момент вчинення злочину, з урахуванням ст. 68 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції, чинній станом на 31 жовтня 2006 року) і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

На підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді у виді позбавлення волі на строк десять років, у зв`язку із закінченням строку давності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1