Справа №: 398/2799/24
провадження №: 1-кп/398/357/24
УХВАЛА

Іменем України

"11" листопада 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2024 року за №0000192 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гайове Олександрійського району Кіровоградської область, українця, громадянина України, неодруженого, який на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

30.01.2023 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

10.06.2021 до Олександрійського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, ч.2 ст. 361 Кримінального кодексу України,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000192 від 08.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, ч.2 ст. 361 Кримінального кодексу України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України на п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника стосовно закриття кримінального провадження за його обвинуваченням за ч.2 ст.190 КК України та просив його задовольнити. При цьому, свою вину визнав в повному обсязі. Фактичні обставини справи не оспорював, зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України на п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Потерпіла за вказаним епізодом - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, із зазначених підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886- ІХ.

Вказаним Законом внесені зміни, зокрема, до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата такого майна, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК настає виключно у випадку, якщо вартість викраденого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, вчинене ним 08.01.2024 року.

Станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений на рівні 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, 1514,00 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян складає 100 відсотків розміру прожиткового мінімуму, а саме 3028 грн.

Разом з тим, з досліджених матеріалів даного судового провадження встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується за фактом заволодіння шляхом обману належними потерпілій ОСОБА_8 грошовими коштами в сумі 1700,00 грн, що становить менше 3028 грн.

Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Згідно з п.4 -1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна відповідальність за ч.2 ст.190 КК України в інкримінованому ОСОБА_3 розмірі, та останній не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього у цій частині обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В іншій частині обвинувачення продовжити судове провадження.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 не заявлено, процесуальні витрати та речові докази за цим епізодом відсутні.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 11.11.2024 року о 16 год 40 хв.

Суддя ОСОБА_1