447/2106/17
1-в/465/556/24
У Х В А Л А

Іменем України

14.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши подання начальника Франківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

встановив:

вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28 вереня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.204 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доход громадян, що становить 51000,00 грн.

Начальник Франківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 , звернувся до суду з поданням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання представник Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не з`явився, подв заяву про розгляд подання у його відсутності, клопотання просить задоволити.

Прокурор проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку не заперечив, вважає, що засуджений підлягає звільненню від покарання на підставі ст.80 КК України.

Засуджений в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, що відповідно до положень ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, а також особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що внесене подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28 вереня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.204 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доход громадян, що становить 51000,00 грн.

Вирок набрав законної сили 21 жовтня 2017 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; неухилення особи від відбування призначеного їй покарання; невчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 28 вереня 2017 року щодо ОСОБА_5 , суд вважає, що подання Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд -

у х в а л и в :

Подання Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 28 вереня 2017 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 51000 грн. задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28 вересня 2017 року за ч.3 ст.28 - ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.204 КК України,у виді штрафу в розмірі 51000 гривень у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1