Справа № 509/5517/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 13.09.2024 року (ЖЕО №6727),-

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2024 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 13.09.2024 року (ЖЕО №6727) про вчинені кримінальні правопорушення за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст. 296 та ч.1 ст. 194 КК України.

Скаржник зазначив, що 13.09.2024 року до відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначив, що вранці 28 серпня 2024 року приблизно о 12.50 год. біля ділянки № 44, СОГ «Ветеран», 3 масив, 2 лінія, с. Молодіжне, Одеського району, Одеської області, Дзедзик В`ячеслав, внаслідок конфлікту, що стався між ними, наніс йому два удари кулаком в район обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження та кілька разів бризнув йому у очі газовим балончиком та пошкодив його автомобіль марки «Toyota Corolla Verso», д.н.з. НОМЕР_1 шляхом розбиття лобового скла та нанесення ударів ногами по корпусу автомобіля.

Відомості за зверненням ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено та досудове розслідування не розпочато. Тому вищезазначена обставина стала підставою для звернення до суду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

30.09.2024 року від начальника СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надійшло письмове пояснення, в якому зазначив, що дійсно, 28.08.2024 до чергової частини ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області із заявою звернувся ОСОБА_2 , 1981 р.н., якій він зазначив, що вранці 28 серпня 2024 року приблизно о 12.50 год. біля ділянки № 44, СОГ «Ветеран», 3 масив, 2 лінія, с. Молодіжне, Одеського району, Одеської області, Дзедзик В`ячеслав, внаслідок конфлікту, що стався між ними, наніс йому два удари кулаком в район обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження.

За даним фактом СД ВнП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000103 за ч. 1 ст. 125 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_2 допитаний у якості потерпілого. У своєму допиті останній зазначив, що учасник конфлікту ОСОБА_4 кілька разів бризнув йому у очі газовим балончиком та пошкодив його автомобіль марки «Toyota Corolla Verso», д.н.з. НОМЕР_1 шляхом розбиття лобового скла та нанесення ударів ногами по корпусу автомобіля.

Вважає скаргу ОСОБА_2 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України характеризується суспільно небезпечними діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинним зв`язком між вказаними діями і наслідками. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України характеризується суспільно небезпечними діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинним зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Термінологічна конструкція "знищення або пошкодження" передбачає як вчинення певного роду діяння, так і настання відповідних суспільно небезпечних наслідків. При цьому наслідки мають головне значення, оскільки саме з ними закон пов`язує момент закінчення злочину. Знищення майна - це доведення майна до повної непридатності щодо його цільового призначення. Внаслідок знищення майно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність. Пошкодженням майна визнається погіршення якості, зменшення цінності речі або доведення речі на якийсь час у непридатний за її цільовим призначенням стан.

За своєю конструкцією склад злочину, передбачений ст. 194, є матеріальним. Обов`язковими ознаками його об`єктивної сторони є заподіяння цим діянням великої шкоди і причинний зв`язок між діянням та заподіяною шкодою.

Шкода у великих розмірах - ознака оціночна. Вирішення питання про те, чи є заподіяна шкода великою, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи (вартості майна, обсягу, кількості предметів, значущості його для власника, матеріального становища потерпілого тощо).

Виходячи із законодавчого визначення значної шкоди як кваліфікуючої ознаки у ряді інших злочинів проти власності (п. 2 примітки до ст. 185), видається, що шкода у великому розмірі у складі умисного знищення або пошкодження майна може бути визнана тоді, коли цим злочином спричинено матеріальні збитки приблизно на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у 2024 становить 1514,00 гривень, тобто шкода у великому розмірі у складі умисного знищення або пошкодження майна станом на 28.08.2024 ( день подій, про які зазначає ОСОБА_2 ), складає 378500 гривень (1 514х 250=378500).

При визначенні розміру шкоди враховуються лише реальні матеріальні збитки. Упущена вигода до уваги братися не повинна. Цей злочин є закінченим з моменту, коли чуже майно пошкоджено або знищено і шкода від цього є великою. У ході досудового розслідування встановлено, що матеріальна шкода, завдана ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його автомобіля не є великою.

За викладених обставин за даним фактом, склад злочину, передбачений ст.194 ч.1 КК України, відсутній.

Щодо ст. 296 ч.2 КК України:

Основний безпосередній об`єкт хуліганства - громадський порядок.

Під грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що передбачає ч.1 ст. 296 КК України, слід визнавати таке порушення, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення.

Закінченим злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Об`єктивна сторона хуліганства полягає у грубому порушенні громадського порядку, тобто у вчиненні активних дій. Кримінальний кодекс України не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях. Таким чином, громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, в квартирі). Однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, в обстановці проведення публічного заходу (покладення квітів до пам`ятника, концерт тощо) є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку. Кримінальне караним є саме грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Отже, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

У частині 2 ст. 296 КК передбачена відповідальність за хуліганство, вчинене групою осіб. Ця стаття визначає основні положення щодо відповідальності суб`єктів злочину, які діють спільно. Вона передбачає чотири види злочинних спільнот: 1) група без попередньої змови; 2) група з попередньою змовою; 3) організована група; 4) злочинна організація.

Критеріями такої диференціації групової злочинної діяльності виступають наявність і зміст попередньої змови, кількість учасників та ступінь їх зорганізованості.

Група осіб без попередньої змови - це двоє або більше виконавців, які утворили групу для спільного вчинення злочину без попередньої домовленості між собою про це. Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Враховуючи викладене та виходячи з показів потерпілого ОСОБА_2 , який добре знає ОСОБА_5 , оскільки той є колишнім цивільним чоловіком його теперішньої цивільної дружини ОСОБА_6 та між ними наявні особисті неприязні стосунки по причині бажання ОСОБА_7 забрати спільних дітей з колишньою цивільною дружиною, дії ОСОБА_5 , які супроводжувались нанесенням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені щодо родичів, знайомих і викликані особистими неприязними відносинами, повинні кваліфікуватись за статтями КК України, які передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що крім ОСОБА_5 біля його автомобіля перебувала невідома йому жінка, яка теж намагалася відчинити двері його автомобіля, в якому перебувала ОСОБА_6 з дітьми, однак враховуючи вище зазначене, її дії не утворюють складу злочину хуліганства, вчиненого у групі з ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, складу будь-якого кримінального правопорушення, зазначеного у скарзі ОСОБА_2 , не встановлено, тому відомості до ЄРДР за даними фактами внесені не були.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, вважаю необхідним відмовити в її задоволенні, з наступних підстав.

У відповідності до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналізуючи норми ст. ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Верховний Суд у своєму рішенні від 30.09.2021 (Постанова ККС ВС у справі 556/450/18) вказав, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 при розгляді справи №818/1526/18 зазначила, що, саме у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Відповідно до ст. 2 КК України, складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Проте, з поданої заяви про вчинене кримінальне правопорушення, та з її змісту, складу будь-якого кримінального правопорушення, не встановлено.

Відтак, оцінюючи доводи скарги та матеріали, що додані до неї, слідчий суддя доходить до висновку про необґрунтованість скарги та недоведення заявником обставин та, відповідно, про необхідність відмови у задоволенні вимог його скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7, 9, 214, 303-309, 369, 371-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 13.09.2024 року (ЖЕО №6727) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1