БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2023/24
Провадження № 1-кп/273/117/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду кримінальне провадження №0000301, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Полянка Баранівського району Житомирської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, офіційно непрацюючої, інваліда 3-ї групи, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/990/19 від 08.08.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Баранівської міської ради № 223 від 30.09.2019, призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оікуном ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заочного рішення Баранівського районного суду Житомирської області № 273/990/19 від 08.08.2019, ОСОБА_3 , зобов`язана на користь опікуна ОСОБА_5 сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1059 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 23.05.2019 року і до досягнення повнолітття доньки ОСОБА_6 - 15.10.2029 року.

ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок сплачувати, встановлені рішенням Баранівського районного суду Житомирської області ( справа № 273/990/19 від 08.08.2019) аліменти, на користь ОСОБА_5 , злісно ухилялась від сплати аліментів та його не виконувала з 01.09.2022 по 31.08.2024 року.

ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконати рішення суду про стягнення аліментів, заходів спрямованих на погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 31.08.2024 виникла заборгованість в розмірі 35 314 грн. 50 коп., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти, злісно ухилялась від сплати встановлених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/990/19 від 08.08.2019 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 01.09.2022 по 31.08.2024 року та його не виконувала.

В ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинувачена подала прокурору заяву від 25.09.2024 року про визнання своєї винуватості, згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості, згода зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згода на розгляд обвинувального акту у її відсутності підтверджена захисником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_7 .

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 також подав заяву, відповідно до якої згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд, враховуючи зазначені заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст. ст. 381, 382 КПК України вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухиленні від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 367, 368, 381, 382 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити їй покарання у виді 100 ( ста) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_8