Провадження № 1-кп/537/350/2024
Справа № 537/4603/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000488 від 11.08.2024року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука, Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

07.10.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді покарання позбавлення волі до 4 років. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Знятий з обліку 11.05.2023 року по закінченню іспитового строку.

у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

Епізод №1

09.08.2024 близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля банкомату ПриватБанк, розміщеному неподалік магазину «АТБ-маркет» за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська, 134А, помітив залишену в ньому банківську картку. В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий корисливий умисел направлений на привласнення офіційного документу - банківської картки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою подальшого заволодіння грошовими коштами, таємно, шляхом вільного доступу, дістав з банкомату та поклав до власної кишені банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (код за ; код банку МФО 305299 ) на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носієві та утворює собою офіційний документ, що дає право знімати кошти з рахунку ОСОБА_6 , чим привласнив вказану банківську картку.

Заволодівши банківською карткою № НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись нею на власний розсуд.

Епізод №2

ОСОБА_4 09.08.2024 у період часу з 17 годин 29 хвилин по 18 годину 39 хвилин, маючи при собі раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , в якій наявний чіп «PayPass», вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_6 шляхом оплати товару.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на крадіжку грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні (зі змінами та продовженнями), достовірно знаючи, що привласненою банківською карткою № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , проводиться розрахунок за купівлю товару без введення пін-коду, здійснив оплату товару у наступних торгових закладах:

- о 17 год. 29 хв. та о 17 год. 30 хв.в магазині «Press Express №13» розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська, 93, на суму 900 гривень;

- о 17.34 та о 17.35 годині в торговому кіоску розташованому за адресою:

м. Кременчук, вул. О. Білаша буд. 2Г , на суму 812 гривень;

- о 17.36 год., о 17.37 год. та о 17.38 год. в магазині «Press Express №38», розташованого за адресою: м. Кременчук, О. Білаша, 8, на суму 1252 гривні;

- о 17.40 год., о 17.41 год. та о 17.42 год. в магазині «Press Express №7», розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська, 61, на суму 1130 гривень;

- о 17.36 год., о 17.53 год. та о 17.54 год. в магазині «Оптовичок», розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька, 23,

на суму 899,20 гривень;

- о 18.02 год. в магазині «Press Express №14», розташованого за адресою:

м. Кременчук, вул. Університетська, 39 на суму 812 гривень;

- о 18.10 год. та о 18.11 год. в магазині «Press Express №2», розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, в районі буд. 8/18, на суму 871,50 гривень;

- о 18.16 год., та о 18.21 год. в аптеці «Оптових цін», розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. академіка Маслова, 24, на суму 978,20 гривень;

- о 18.27 год., та о 18.30 год. в аптеці «Подорожник», розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. Небесної Сотні, 29/35 , на суму 711,98 гривень;

- о 18.38 год. та о 18.39 год. в магазині «Press Express №58», розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. Троїцька, в районі буд. 69/15 , на суму 820 гривень.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 своїми протиправними діями, за вище зазначених обставин, таємно викрав грошові кошти, належні потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав матеріальних збитків останньому на загальну суму 9186 гривень 88 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчиняв злочини, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.4 КК України / епізод №2/ як таємне викрадення чужого майна/крадіжці/, вчиненому в умовах воєнного стану;.

за ст. 357 ч.1 КК України / епізод №1 / як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Вислухавши учасників судового провадження , дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного.

Суд знаходить позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України доведена в повному обсязі та цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнав в повному обсязі, то суд приходить до висновку, що цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, не працює, має постійне місце проживання, думку потерпілого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі - стягнути на користь держави.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов*язання.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 185 ч.4 КК України / епізод №2/ у виді позбавлення волі строком на п*ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України /епізод 1/ у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п*ять років.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3 / три / роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов*язання.

Речові докази по справі, відповідно до вимог ст.100КПК України, а саме залишити власнику.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 9186 /дев*ять тисяч сто вісімдесят шість/ грн.. 88 коп. в рахунок відшкодування цивільного позову.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду м.Кременчука Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1