Номер провадження: 11-кп/813/627/24
Справа № 504/2970/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Каланчак, Каланчацького району, Херсонської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення - військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу на посаді старшого механіка водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, який на даний час проходить військову службу на командира НОМЕР_2 - го відділення 2-го автомобільного взводу боєприпасів 1-ї автомобільної роти автотранспортного батальйону, військової частини НОМЕР_3 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

установив

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст.ст. 53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період..

Наказом № 39-РС від 11.03.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_8 , прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду старшого механіка водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 13.03.2017 старшого солдата ОСОБА_8 з 11.03.2017 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 11.03.2017, тобто з моменту зарахування ОСОБА_8 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу на посаді старшого механіка водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_8 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Про порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_8 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проте, діючи в порушення вищезазначених вимог закону, старший солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого механіка водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 21.03.2018 о 09 годинні 00 хвилин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 24.07.2018 року, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок м`якості призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не прийняв до уваги той факт, що обвинувачений є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби та фактично відмовився виконувати покладені на нього обов`язки.

Крім того, зазначає, що на даний час, коли від військовослужбовців особливо вимагається бути високодисциплінованими, мати високу моральну та патріотичну свідомість, призначення ОСОБА_8 у виді штрафу, сприятиме поширенню вчинення злочинів, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини або місця служби іншими військовослужбовцями.

Також наголошує на тому, що судом необґрунтовано застосування дії ст.69 КК України.

На підставі цього, прокурор просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Розгляд вказаної апеляційної скарги прокурора було призначено на 19.03.2024, 23.05.2024, 06.06.2024 та на 09.07.2024 року, однак обвинувачений ОСОБА_8 до апеляційного суду не прибув, причин свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до апеляційного суду не звертався.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 приводу в судове засідання, в зв`язку з його ухиленням від суду.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання, яке погіршує становище обвинуваченого, у зв`язку з чим його участь в судовому розгляді апеляційної скарги є обов`язковою, відповідно до положень ч.4 ст.401 КПК України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.405 КПК України, в разі неприбуття в судове засідання учасників кримінального провадження, участь яких є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Відповідно до положень ч.1 ст.323 КПК України якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи обов`язкову участь обвинуваченого в судовому засіданні, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 , приводу в судове засідання.

Керуючись 323, 331, 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Відкласти апеляційний розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України на 24 вересня 2024 року на 12 годину 40 хвилин.

Застосувати привід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в наступне судове засідання апеляційного суду, призначене на 12.40 годину 24.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , зала судових засідань №10.

Забезпечення організації виконання ухвали про здійснення повторного приводу обвинуваченого ОСОБА_8 покласти на начальника Херсонського РУП ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора процесуального керівника у даному кримінальному провадженні та прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 .

Копії ухвали надіслати до Херсонського РУП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4