"13" листопада 2024 р. Справа № 363/3824/23
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2024 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород подання провідного інспектора Вишгородського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про звільнення від призначного покарання стосовно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Побійна Жашківського району Черкаської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку два роки.

14.10.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло подання провідного інспектора Вишгородського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі ч. 2 ст. 74 КПК України.

Представник органу з питань пробації в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд подання без її участі та просить його задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти задоволення подання, з огляду на те, що наявні всі правові підстави для звільнення засудженої від призначеного покарання вироком суду.

Засуджена у судовому засіданні проти задоволення подання органу з питань пробації не заперечувала та просить його задовольнити.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженої, , дослідивши матеріали справи, вважає що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 року набув чинності Закон Українивід 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року складає 2684 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2023 році становила 1342 грн. 00 коп. (2684 грн.: 50% = 1342 грн. 00 коп.).

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х2=2 684 грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2023 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено в умовах воєнного стану, вчинено повторно та незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Так, 29.03.2023 року, в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні магазину № 181 ТОВ «Фора», розташованого по вулиці Бударіна, 5 у смт Димер Вишгородського району Київської області таємно викрала чужого майна на загальну суму 643,94грн. Крім того, 01.04.2023 року в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні магазину № 181 ТОВ «Фора», розташованого по вулиці Бударіна, 5 у смт Димер Вишгородського району Київської області таємно викрала чужого майна, повторно на загальну суму 320,09грн. Крім того, 03.04.2023 року в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні магазину № 181 ТОВ «Фора», розташованого по АДРЕСА_2 намагалась таємно викрасти чуже майно, повторно, на загальну суму 296,15грн.

Отже, на засуджену ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 01.11. 2023 року завдала матеріальну шкоду потерпілій стороні на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на даний час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 4, 5, 74 Закону України №3886-ІХ, суд,-

ухвалив:

Подання провідного інспектора Вишгородського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання - задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2023 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого нею діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченою, - в той же строк, з моменту вручення копії ухвали суду.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15.11.2024 року о 13-50 год.

Суддя ОСОБА_1