У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника потерпілого ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_4 , про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001388 від 03.04.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся захисник потерпілого ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001388 від 03.04.2024 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді матеріали клопотання було передано на розгляд слідчому судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває кримінальне провадження №0001388 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України (слідчий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ).

В межах зазначеного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_4 , надається правнича допомога ОСОБА_3 , процесуальний статус якого потерпілий.

У клопотанні зауважено, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, об?єктивного дослідження кримінального правопорушення та для забезпечення організації належного досудового розслідування задля отримання речового доказу виникла необхідність у тимчасовому доступі до інформації, яка знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно посадової особи ОСОБА_6 .

У судове засідання ініціатор клопотання та представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явилися, повідомлялися про розгляд клопотання належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту витягу з ЄРДР вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0001388, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.194 КК України.

Потерпілим у вказаному провадженні є ОСОБА_3 , в інтересах якого подано дане клопотання.

Так, за правилами ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором..

Відповідно до положень п.19 ч.1 ст.3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 та 57 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Також під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування (ч. 2 ст. 56 КПК України).

Тобто, статтею 56 КПК України не передбачено право потерпілого на самостійне звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів під час досудового розслідування.

У постанові Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного кримінального суду від 16.09.2021 справа № 757/12634/20-к зроблено висновок, що потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл. Під час досудового розслідування потерпілий може лише ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК.

Вказані висновки враховуються слідчим суддею в силу вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, оскільки під час досудового розслідування потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів під час досудового розслідування, а слідчий суддя відповідно не має права надати дозвіл на вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008).

За таких обставин, наявність визначених у процесуальному законі вимог щодо суб`єкта звернення до суду із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (тимчасовий доступ до речей і документів) не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Слідчий суддя звертає увагу, що потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, а також у випадку відмови звернутися до слідчого судді в порядку оскарження рішення, дій чи бездіяльність слідчого, прокурора (ст.303 КПК України).

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтямист. ст. 3, 7, 9, 55, 56, 159, 160, 162-164, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_4 , про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001388 від 03.04.2024 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7