Справа №705/4735/24
1-кп/705/1121/24 ВИРОК
17.10.2024 м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, за невстановлених обставин, з метою незаконного придбання заборонених до обігу предметів, діючи умисно та цілеспрямовано, без передбаченого законом дозволу, придбав боєприпаси, а саме патрони калібру 5,45 мм у кількості 293 шт., вибухові предмети, а саме: 9 корпусів від гранат «Ф-1» з 3 запалами «УЗГРМ», 1 корпус від гранати «РГД» з запалом «УЗРГМ» та вибухову речовину у вигляді паличок артилерійського пороху, після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються боєприпасами, вибуховими предметами та вибуховими речовинами, у невстановлений спосіб переніс їх до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно та без передбаченого законом дозволу зберігав, та в подальшому мав намір реалізувати.
Так, він 16.07.2024 близько 16:18 год. кафе-бару « АДРЕСА_3 , під час особистої розмови із ОСОБА_6 , запропонував йому придбати в себе боєприпаси, а саме: патрони калібру 5,45 мм у кількості 293 шт, вибухові предмети, а саме: 9 корпусів від гранат «Ф-1» з 3 запалами «УЗГРМ», 1 корпус від гранати «РГД» з запалом «УЗРГМ» та вибухову речовину у вигляді паличок тротилу на, що останній погодився.
Вищезазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання та збут боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу..
Зазначена угода надійшла до суду разом з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні.
Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та містить формулювання підозри та положення про те, що сторони визнають правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому останній беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Сторони в угоді погодили призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України. При цьому, сторони усвідомлюють, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом, який має покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
Сторони розуміють наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, а також просив при звільненні ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України визначити мінімальний іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Згідно положень п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, суд бере до уваги, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають положенням Загальної частини Кримінального кодексу України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи дані, що характеризують особу винного, його вік, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимості, а також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих обставин, а тому вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
01.08.2023 ОСОБА_4 звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються листом ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» від 01.08.2024 вих. №6/6242/ВС.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).
Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладенні на нього судом обов`язки, передбачені ст.182 КПК України, застава не була звернена в дохід держави, а тому підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.
Дані процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави за правилами ст. 124 КПК України, оскільки вони витрачені на доведення його вини.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 368-370, 373, 374, 393, 394, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 серпня 2024 року між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили дія запобіжного заходу у виді застави припиняється та застава, що не була звернена в дохід держави, підлягає поверненню заставодавцю.
- імітаційні грошові кошти в сумі 25 000 гривень купюрами номіналом 500 гривень у кількості 50 штук; 213 патронів та 80 гільз калібру 5,45 мм; порожню пластикову пляшку, уламки отримані за результатами проведення судових вибухо-технічних експертиз, армійську сумку зеленого кольору знищити;
- цифрові носії інформації з результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій: МНІ (флеш-карта) №5766т, МНІ (флеш-карта) №5753т залишити при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Motorola» повернути ОСОБА_4 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1