Провадження №1-кс/175/4644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню №0001630, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000651 від 17 квітня 2024 року відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є підпис підозрюваного про вручення йому зазначених документів.

Старший слідчий обґрунтовує клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.10.2024 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходився на території АГК «Запорожець», який розташовано за адресою АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто на грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме дерев`яної палиці, обмотаної ізолюючою стрічкою.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 утримуючи при собі в правій руці дерев`яну палицю (биту), тобто предметом заздалегідь пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та не відмовляючись від них, перебуваючи у громадському місці, а саме на території АГК «Запорожець», який розташовано за адресою АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, з метою самоствердження, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки в суспільстві, використовуючи заздалегідь принесену з собою дерев`яну палицю (биту) підійшов до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та завдав останньому не менше двох ударів дерев`яною палицею по голові та спині спричинивши останньому садно в лівій тім`яній області та синець в проекції лівої лопатки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, продовжуючи свій злочинний, протиправний умисел, наблизився до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 завдав останньому не менше двох ударів дерев`яною палицею по голові та спині, спричинивши останньому спричинивши останньому садно в лівій тім`яній області та синець в проекції лівої лопатки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку із застосуванням вогнепальної зброї ОСОБА_3 через деякий час повернувся на територію АГК « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та утримуючи при собі автоматичну вогнепальну зброю автомат ОСОБА_10 здійснив не менше чотирьох пострілів в бік одноповерхової будівлі, яка знаходилась на території АГК «Запорожець» та являє собою технічне приміщення, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї та заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 порушуючи Постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 р., «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992р. та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р., якими заборонено знаходження у власності громадян вогнепальної зброї та боєприпасів, без відповідного дозволу, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 маючи прямий умисел, спрямований на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством день та час придбав та безпідставно почав незаконно зберігати автомат та предмети загальною кількістю 9 одиниць, які є патронами, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Злочинна діяльність ОСОБА_3 була припинена співробітниками поліції, які 09.10.2024 о 17.40 годині затримали останнього порядку ст. 208 КПК України на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та в період часу з 17.45 годину по 20.48 годину під час складання протоколу затримання особи в ході проведення особистого обшуку якого у останнього вилучено: автомат, який є бойовою нарізною, вогнепальною зброєю 5,45 мм. автоматом Калашникова, зразка 1974 року (АК-74) № НОМЕР_1 , 1987 року виготовлення), який придатний до стрільби та предмети загальною кількістю 9 одиниць, які є бойовими припасами 5,45 мм, проміжними патронами зразка 1974 року, з кулею «ПС» зі сталевим осереддям 8 патронів, трасуючою кулею «Т» - 1 патрон, які відносяться до бойових припасів та придатні до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у скоєні незаконного зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

10.10.2024 письмово повідомлено про підозру у вчиненні №0001630 від 09.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вина підозрюваного обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , висновками судово-медичної експертизи, протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, висновком експертизи зброї, вилученими речовим доказами та іншими матеріалами у своїй сукупності.

09.10.2024 о 17 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 відповідно до ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримано як особу підозрювану у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним зберіганням вогнепальної зброї та бойових приписів без передбаченого законом дозволу та вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілих у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде достатнім для дотримання ним покладених процесуальних прав та обов`язків на час проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки сам підозрюваний не добровільно припинив свою злочинну діяльність, а лише наслідком припинення її правоохоронними органами, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце вчинення злочину, таким чином є підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, слідством не виключається можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в іншій області, перейти на тимчасово окуповані території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізьких областей НЗФ так названої «ДНР та ЛНР» та рф. Таким чином, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить покладених на нього обов`язків, що свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

Таким чином у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам неможливе.

Прокурор клопотання підтримав, зазначив, що ризики зазначені в клопотанні існують, тому з більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Підозрюваний просив обрати щодо нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

10.10.2024 письмово повідомлено про підозру у вчиненні №0001630 від 09.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вина підозрюваного обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , висновками судово-медичної експертизи, протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, висновком експертизи зброї, вилученими речовим доказами та іншими матеріалами у своїй сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_3 вчинив ряд тяжких злочинів, який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, та відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України карається позбавленням волі на строк від 3 до 7 років у зв`язку з чим, до нього відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 зумовлюється наступними законними підставами: підозрюваний ОСОБА_3 на теперішній час не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу що свідчить про відсутність будь яких стійких соціальних зв`язків, що дає всі підстави вважати, що він, знаходячись на волі, може вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим підозрюваний усвідомлюючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування все це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, підозрюваний ОСОБА_3 особисто знайомий з свідками і потерпілими вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі може здійснити спроби впливу на вказану особу з метою зміни показів.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким у виді позбавлення волі до семи років. Тобто, суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Також, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізької області.

Ризик незаконно впливу на свідків та потерпілих полягає у тому, що підозрюваному ОСОБА_3 вручено додатки до вказаного клопотання, серед яких є допити свідків та потерпілих, які надали показання, які підтверджують вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та у протоколах допиту вказано їх місце мешкання, анкетні данні, та підозрюваний перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків їх залякування, тиску, тощо, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_3 на теперішній час не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу що свідчить про відсутність будь яких стійких соціальних зв`язків, що дає всі підстави вважати, що він, знаходячись на волі, може вчинити нове кримінальне правопорушення. Крім того, вчинені кримінальні правопорушення припинені не підозрюваним ОСОБА_3 , а лише наслідком припинення протиправної злочинної дії працівниками поліції.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки сам підозрюваний не добровільно припинив свою злочинну діяльність, а лише наслідком припинення її правоохоронними органами, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце вчинення злочину, таким чином є підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, слідством не виключається можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в іншій області, перейти на тимчасово окуповані території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізьких областей НЗФ так названої «ДНР та ЛНР» та рф. Таким чином, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить покладених на нього обов`язків, що свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_3 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

А отже, слідчий суддя вважає доведеним прокурором та слідчим недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, слід визначити в розмірі 242 240 грн., що становить 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

З наведених підстав, клопотання захисника та підозрюваного щодо обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не підлягає задоволенню, а доводи на обґрунтування клопотання, не свідчать про відсутність вказаних та встановлених ризиків і не дозволяють застосувати до підозрюваного вказаний запобіжний захід.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає доцільним застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 грудня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 грудня 2024 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні №0001630 від 09.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 242 240 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:

Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172 , Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти такі обов`язки:

1) за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із м. Краматорська, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 07 грудня 2024 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1