СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5809/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капатана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_3 та подане в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 за № 0002178, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Київської обл., українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_3 та подане в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 за № 0002178, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання обґрунтовано тим, що СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002178 від 06.06.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці 2015 - початку 2016 року ОСОБА_8 з власних міркувань вирішила розірвати шлюб з ОСОБА_7 .

Розуміючи майнові наслідки розірвання шлюбу, а саме необхідність поділу спільно нажитого майна подружжя між дружиною ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останній з корисливих спонукань вирішив позбавити ОСОБА_8 права володіти, користуватись та розпоряджатись спільно набутими цінними паперами, що були придбані 26.06.2015 на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108, вивівши таке майно із спільної сумісної власності подружжя.

Реалізуючи свій злочинний план та переслідуючи корисливу мету, готуючись до позбавлення права власності ОСОБА_8 на спільно нажиті цінні папери подружжям, ОСОБА_7 достовірно знаючи про те, що для нотаріальних правочинів, у тому числі тих що стосуються відчуження спільно нажитих цінних паперів подружжя, за відсутності одного з подружжя, необхідна нотаріально посвідчена заява про згоду на таке відчуження іншого з подружжя, вирішив підробити таку заяву від його дружини не маючи на це права.

Так, 10.02.2016 у невстановленому досудовим розслідуванням час, місці та при невстановлених обставинах, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що довіреність №2266 від 28.12.2011, згідно якої ОСОБА_7 був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_8 , у тому числі управляти, користуватися та розпоряджатися всім її майном - була скасована, на бланку заяви АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» власноручно від імені дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповнив всі необхідні графи вказаної заяви, виконав власний підпис та в кінці заяви виконав рукописний текст «за дорученням №2266».

Зазначеною заявою про згоду на відчуження цінних паперів, ОСОБА_7 запевнив, що його дії відповідають інтересам сім`ї, умови якого були попередньо обговорені і вважаються вигідними подружжю.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану з метою позбавлення ОСОБА_8 права володіти, користуватись та розпоряджатись спільно нажитими цінними паперами, ОСОБА_7 попередньо ввівши в оману уповноважену особу АТ «УКРІНВЕСТБАНК», тобто особу, уповноважену на вчинення юридично значущих дій, надав завідомо підроблену заяву від імені ОСОБА_8 від 10.02.2016 року.

Так, надаючи вказану заяву, ОСОБА_7 письмово підтвердив, що його дружина ОСОБА_8 надає згоду на відчуження цінних паперів, що були придбані 26.06.2015 на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108.

Таким чином, ОСОБА_7 використав завідомо підроблену заяву від 10.02.2016 від імені ОСОБА_8 для введення в оману уповноважену особу ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», з метою створення хибної уяви останнього про виконання Права подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім цього, ОСОБА_7 , після отримання змоги розпоряджатися цінними паперами, що були придбані 26.06.2015 на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108, всупереч інтересам своєї дружини ОСОБА_8 шляхом обману вирішив позбавити її права на цільові облігації міжнародний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у кількості 13969 штук на загальну договірну вартість 4678218 грн 10 к., які були придбанні подружжям 26.06.2015 року.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 10.02.2016 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 , використовуючи довіреність №357 від 10.02.2016, укладає договір доручення на продаж цінних паперів від 10.02.2016 зі службовою особою ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», тим самим позбавляє ОСОБА_8 права на зазначене майно.

У наслідок зазначених шахрайських дій ОСОБА_8 була позбавлена її чоловіком ОСОБА_7 права володіння користування та розпорядження згаданими спільно нажитими цінними паперами загальною вартістю 4 678 218 грн 10 к.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України розмір часток дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману заволодів цінними паперами, а саме облігаціями у кількості 9984,5 шт. на загальну договірну вартість 2 339 109 грн 05 к., що на час вчинення злочину більше ніж у 600 разів (у 13 000 разів) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (689 грн), тобто є особливо великим розміром.

22.05.2024 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У ході досудового розслідування фактичне місцезнаходження ОСОБА_7 не встановлено та у зв`язку з тим, що останній від явки до слідчого відділу ухиляється та вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_7 не встановлено, 29.05.2024 підозрюваного оголошено в розшук.

Відповідно до інформації, отриманої від Сектору кримінального аналізу Святошинського УП ГУНП у місті Києві, а також Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 перетнув державний кордон України 23.02.2022 та з того часу на території України не перебував та не перебуває, у зв`язку із чим, постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, останнього оголошено у міжнародний розшук.

У зв`язку із тим, що без присутності підозрюваного ОСОБА_7 та його участі у слідчих діях, проведення з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню не можливе, 30.05.2024 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002178 від 06.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, було зупинене.

Підставою для застосування запобіжного заходу згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважати так дають наступні обставини: ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, і за які, згідно санкцій передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком до 12 років. З метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_7 , достовірно знаючи про факт проведення відносно нього досудового розслідування, не з`явився на жодну слідчу дію. Зазначена поведінка підозрюваного, свідчить про те, що він намагається уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини. У випадку не застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, останні може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має законного джерела прибутків, а також постійного місця проживання на території України та міцних соціальних зв`язків, які могли б його утримати від подальшого вчинення злочинів.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, приймаючи до уваги те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги особу підозрюваного, обставини вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи, що підозрюваний виїхав за межі території України, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, тому вважаю за доцільне, застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав у ньому зазначених.

У судовому засідання захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_4 просила повернути клопотання про обрання запобіжного заходу слідчому з тих підстав, що 30.05.2024 кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного. На дату, 29.08.2024, складення слідчим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і на час розгляду клопотання слідчою суддею, досудове розслідування відновлено не було. У зв`язку з цим, враховуючи положення ч. 5 ст. 280; ст. 282 КПК України слідча суддя позбавлена можливості розглядати дане клопотання. Крім того, захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 з таких підстав, що повідомлення про підозру є необґрунтованим. Так, із повідомлення про підозру та матеріалів досудового розслідування вбачається, що за версією сторони обвинувачення, заповнюючи 10.02.2016 заяву до АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» від імені дружини ОСОБА_8 про надання дозволу на реалізацію спільно нажитого майна, діючи на підставі виданої нею довіреності, зареєстрованої у реєстрі нотаріальних дій під № 2266, її чоловік ОСОБА_7 нібито підробив цю заяву, оскільки зазначену довіреність на вчинення таких правочинів від імені ОСОБА_8 , остання нібито припинила 06.02.2016 року. Водночас, із зазначеної довіреності вбачається, що її посвідчено нотаріусом ОСОБА_9 28.12.2011 та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій під № 2266. Цією довіреністю ОСОБА_8 , серед іншого уповноважила управляти, користуватися та розпоряджатися всім її майном, ОСОБА_10 з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, у тому числі цінними паперами, укладати всі передбачені законом угоди по управлінню і розпорядженню майном, цінними паперами. Про те, що ОСОБА_7 не намагався вчинити будь-яких незаконних дій, діючи від імені дружини на підставі зазначеної довіреності свідчить те, що у заяві від 10.02.2016 до АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» він: не наслідував підпис дружини ОСОБА_8 , а підписався власним підписом; послався на номер у реєстрі нотаріальних дій (№2266), під яким зареєстровано довіреність на підставі якої він діяв; долучив до заяви копію довіреності на підставі якої він діяв; повідомив службових осіб АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» про те, що ОСОБА_8 перебуває закордоном. Таким чином, у повідомленні про підозру стороною обвинувачення викладено виключно обставини цивільно-правового спору між подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не мають навіть натяку на кримінальне правопорушення. Також захисник зазначила, що клопотання є безпідставним, оскільки органу досудового розслідування достеменно відомо, а саме з 27.05.2024, про місцезнаходження ОСОБА_7 , який проживає у власному житлі на території Республіки Кіпр, за адресою: АДРЕСА_2 , та поважність його неявки на виклик слідчого. Копії підтверджуючих документів органу досудового розслідування було надано. Сторона захисту подавала клопотання про допит підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції в порядку ст. 232 КПК України, однак, ОСОБА_7 допитаний не був. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 з лютого 2022 року проживає за кордоном, сторона захисту клопотала про вручення йому повідомлень та повісток у порядку КПК України а саме ч. 7 ст. 135 КПК України. Також звертаючись з клопотанням сторона обвинувачення не обґрунтувала неявку ОСОБА_7 без поважних причин. У слідчого та прокурора відсутні підстави для винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшук та про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного. Також щодо незаконних дій сторони обвинувачення свідчить те, що в інтересах ОСОБА_8 з червня 2023 року слідчий та прокурор умисно не встановлюють місце вчинення кримінального правопорушення, з метою утриматися від направлення кримінального провадження за територіальною підсудністю та сприяння ОСОБА_8 у вирішенні на її користь майнових спорів.

У судовому засідання захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_4 .

Вислухавши думку прокурора, захисників, дослідивши клопотання та долучені до нього додатки, слідча суддя дійшла такого висновку.

У судове засідання підозрюваний ОСОБА_7 не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, слідча суддя вважає можливим здійснювати розгляд клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо твердження сторони захисту на те, що клопотання про обрання запобіжного заходу слід повернути слідчому з тих підстав, що 30.05.2024 кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 було зупинено у зв`язку з його розшуком та на даний час не відновлено, що позбавляє слідчу судді можливості розглядати дане клопотання, то слідча суддя такі твердження не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Згідно зі ст. 281 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, припинено чи скасовано воєнний стан, обмін підозрюваного як військовополоненого проведено або такий обмін не відбувся), або наявна можливість подальшого проведення досудового розслідування за таких умов, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надається, а у випадку неможливості надання надсилається у триденний строк стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Постановою слідчого від 30.05.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 за № 0002178, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, - зупинене (п. 119-121).

У подальшому, постановою слідчого від 18.07.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук (а. 123-125).

З вказаного випливає, що слідчий, звертаючись до слідчої судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , проводить слідчі (розшукові) дії, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Щодо клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , то слідча суддя дійшла до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 за № 0002178, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України. (а.6).

22.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України (а.80-83).

22.05.2024, 05.03.2024 ОСОБА_7 поштовим зв`язком було направлено повідомлення про підозру та повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного за його місцем його можливого проживання, як в Україні, так і в Республіці Кіпр, а також надіслано на його електронну пошту (а. 106-112, 113).

Відповідно до інформації отриманої від Сектору кримінального аналізу Святошинського УП ГУНП у місті Києві, а також Державної прикордонної служби України, ОСОБА_7 перетнув державний кордон України 23.02.2022 та з того часу на території України не перебував та не перебуває (86-97, 122).

Постановою слідчого про оголошення розшуку підозрюваного від 29.05.2024 ОСОБА_7 оголошено в розшук (а. 116-118).

Постановою слідчого про зупинення досудового розслідування від 30.05.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 за № 0002178, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, - зупинене (п. 119-121).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 11.06.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, з метою його приводу до Святошинського районного суду міста Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а. 126-127).

У подальшому, постановою слідчого від 18.07.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук (а. 123-125).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо оцінки слідчою суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Крім того, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду. Отже, на початковій стадії розслідування слідча суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінальних правопорушень з додатками від 02.06.2023; протоколами допиту свідка від 12.06.2023 та 1103.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2023; висновком експерта № 330/23 від 12.09.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.05.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності (а. 10-23, 24-29, 31-32, 33, 34, 35-39, 40, 41-45, 46-62, 63-64, 65-74, 75-79, 86-97, 98-100, 101, 102-104, 105, 122).

Враховуючи, що слідча суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Тому, слідча суддя вважає, що доводи сторони захисту про недостатність доказів, які б підтверджували підозру, щодо оцінки складу кримінального правопорушення, не можуть бути предметом оцінки під час цього провадження, а підлягатимуть оцінці судом, за результатами розгляду висунутого обвинувачення, якщо відповідне провадження надійде до суду.

За таких обставин, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідча суддя дійшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, та особу ОСОБА_7 , який підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про існування, передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідча суддя враховує те, що ризиками у даному випадку є дії, які можуть вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідча суддя вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, щодо переховування ОСОБА_7 від правосуддя та перешкоджання встановленню істини у справі свідчить те, що останній відповідно до інформації з Державної прикордонної служби України 23.02.2022 виїхав за межі України та на територію України не повертався (а. 122).

У матеріалах, долучених до клопотання, відсутні офіційні відомостей про те, що ОСОБА_7 змінив своє місце проживання у встановленому законодавством України порядку.

Водночас, слідча суддя не погоджується з доводами сторони захисту, що повідомлення та повістки ОСОБА_7 мали бути направлені органом досудового розслідування з використанням інструментів міжнародного співробітництва або каналами поштового зв`язку відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України, оскільки ОСОБА_7 станом на час складання повідомлення про підозру та його виклику до слідчого вже тривалий час проживав за кордоном, на території Республіки Кіпр, за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження цих обставин стороною захисту було надано копію посвідки на проживання ОСОБА_7 .

З цього приводу слідча суддя зазначає, що самого факту наявності посвідки на проживання ОСОБА_7 за певною адресою у Республіці Кіпр не є достатньо для висновків про те, що ОСОБА_7 змінив своє місце проживання, згідно з законодавством України, а також про те, що повідомлення про підозру та виклики до слідчого ОСОБА_7 мало бути направлено виключно у спосіб, передбачений ч. 7 ст. 135 КПК.

Аналіз положень ст. 135 КПК вказує на те, що законодавством передбачено низку альтернативних способів сповіщення особи про виклик/повідомлення, водночас такі способи не є взаємовиключними. Законодавець не встановлює будь-яких заборонних норм щодо здійснення виклику/повідомлення особи, зокрема, телефоном чи електронною поштою, навіть якщо вона тимчасово чи постійно проживає за межами України. Водночас, як встановлено з досліджених слідчою суддею документів, підозрюваний ОСОБА_7 має зареєстроване в Україні місце проживання.

У зв`язку із цим, слід зазначити, що діюче законодавств України передбачає, певний алгоритм дій особи, які мають вказувати на зміну її місця проживання, яке раніше було задеклароване особою та зареєстроване компетентними органами України.

Так, місце проживання особи, яке на день набрання чинності Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим (задекларованим) (ст. 16 цього Закону, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Процедура зміни місця проживання потребує від особи здійснення активних дій, а у разі зайняття пасивної позиції, особа свідомо наражає себе на можливі негативні наслідки, які можуть настати з причин не проведення відповідних процедур, пов`язаних зі зміною місця проживання.

У цьому зв`язку, слідча суддя також бере до уваги інформацію отриману слідчим, згідно з якою ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, за наявності у ОСОБА_7 задекларованого/зареєстрованого місця проживання в Україні слідчий цілком правомірно здійснив надсилання останньому повідомлення про підозру та виклики до слідчого за відповідною адресою. Крім того, слідчий надіслав повідомлення про підозру та виклики до слідчого за ще трьома відомими адресами та електронною поштою, у порядку визначеному ч. 1, 2 ст. 135 КПК.

Також слідча суддя відповідно до положень ст. 178 КПК України враховує те, що обставин, які б свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 перешкоджає обранню стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у матеріалах клопотання відсутні. Останній раніше не судимий, тривалий час знаходиться за кордоном України.

Так, слідча суддя вважає, що прокурор у судовому засіданні довів, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину.

При цьому, слідча суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідча суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Враховуючи наведене, переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, зважаючи, що надані органом досудового розслідування докази про причетність підозрюваного до вчинення злочинів є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також доведеність в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя дійшла до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов та таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

Разом з цим, у межах цього кримінального провадження слідча суддя не перевіряє питання недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Адже, відповідно до ст. 194 КПК такі обставини встановлюються під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Натомість, згідно із ч. 6 ст. 193 КПК під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя перевіряє наявність тільки підстав, встановлених у ст. 177 КПК. До того ж, КПК визначає єдиний запобіжний захід, щодо якого можливе саме обрання - це тримання під вартою.

Відповідно до положень абз. 7 ч. 4 ст. 183 та ч. 4 ст. 197 КПК слідча суддя не визначає розмір застави та не зазначає строку дії цієї ухвали.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Київської обл., українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Святошинську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити о 15 год. 30 хв. 06.09.2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1