Справа № 243/2230/22
Провадження № 1-кп/243/92/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 03.03.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 03.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. 01.06.2022 обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 спрямований до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого наразі спливає. Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: оглядом місця події від 03.03.2022, який здійснювався в квартирі АДРЕСА_3 , де було виявлено трупи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті; довідками судово-медичного експерта № 192 та № 191 про причини смерті потерпілих; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту самого ОСОБА_6 , який зазначив, що вночі 03.03.2022 він прийшов додому до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та близько 05-00 год між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 завдав жінкам удари, після чого викликав швидку допомогу. Метою застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення скоєння іншого кримінального правопорушення та запобігання його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, які мали місце як при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, так і про його продовженні. Вказані ризики також продовжують існувати й на даний час. Так, обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, оскільки йому відомо про можливі наслідки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме покарання за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. В цьому випадку наслідки та ризик втечі для обвинуваченого ОСОБА_6 можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування. Також існує ймовірність того, що обвинувачений може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він з ними добре знайомий та підтримує дружні стосунки, а отже може спонукати їх змінити небажані для нього свідчення. Крім того, існує ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки він офіційно не працевлаштований, джерел постійного доходу не має. Також, на думку прокурора, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обумовлений тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що він, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином. У разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні. Вказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Прокурор просить продовжити застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зауважив, що заявлені прокурором ризики не доведені та не обґрунтовані, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора або змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, заперечував свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначив, що він сам викликав швидку для потерпілих, та якби він їх вбивав, було б чутно крики. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Представник потерпілих, завідувач сектору УСЗН Слов`янської міської ВЦА ОСОБА_12 , в судовому засіданні не брала участь, надсилала на адресу суду клопотання з проханням розглядати кримінальне провадження без її участі.

Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Судом з достовірністю встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, адже він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, може вчинити спробу переховування від суду. До цього, судом також приймається до уваги, що ОСОБА_6 раніше був судимий, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, та може вирішити, що переховування від суду тягне менш тяжкі наслідки аніж процедура відбування покарання.

Окрім зазначеного, на думку суду, також продовжує існувати ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не працевлаштований, джерел доходу та стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання не має, має судимість, за якою вже відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, що також може свідчити про схильність особи до порушення закону, а отже, заявлений ризик є цілком імовірним.

Що стосується заявленого стороною обвинувачення ризику ймовірного впливу ОСОБА_6 на свідків по кримінальному провадженню, суд вважає, що зазначений ризик на теперішній час відсутній, оскільки свідки по кримінальному провадженню в судовому засіданні вже були допитані, надали суду свої покази, які були зафіксовані під час судових засідань, а отже заявлений ризик впливу обвинуваченого на свідків наразі відсутній та судова колегія в цій частині доводи прокурора відхиляє.

Також суд відхиляє доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вплив на свідків, будь то шляхом психологічного тиску або застосування насильства по відношенню до особи, відповідною нормою КПК України віднесено до окремого ризику, існування якого наразі судом не вбачається. В решті доводи прокурора щодо можливості перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином суд вважає не обґрунтованими.

Так, з огляду на вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування ОСОБА_6 під вартою та свідчили б, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, судова колегія вважає реальними ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або може вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не зменшилися.

Враховуючи наведене вище, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, колегія суддів дійшла висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому, суд керується не принципом автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Стосовно доводів обвинуваченого про його непричетність до вчиненого, інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вкотре наголошує, що без проведення всіх належних стадій судового розгляду, суд позбавлений можливості робити висновки про доведеність або не доведеність вини обвинуваченого. Рішення щодо наявності або відсутності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення судом будуть прийматися у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано та не доведено.

Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людей.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 12 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 14.10.2024 о 15-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3