Справа №710/598/24
Номер провадження 1-в/710/52/24
УХВАЛА

іменем України

23.10.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання (подання) начальника Звенигородського районного сектора №5 філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Міністерства юстиції України, Полулях ОСОБА_3 , щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 24.07.2024 вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшло клопотання (подання) начальника Звенигородського районного сектора №5 філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Міністерства юстиції України, Полулях ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду.

Клопотання (подання) мотивоване тим, що 09.08.2024 набув чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Відповідно до вказаного закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, що не перевищує 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту вироку Шполянського районного суду Черкаської області вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, засуджена ОСОБА_4 вчинила у 2024 році, яким завдала матеріальний збиток на загальну суму 1890 гривень. Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, а 50% від його розміру становили 1514 гривень. Отже на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, розмірі вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 гривень (1514*2 = 3028). Тому на момент вчинення правопорушення, вартість викраденого майна ОСОБА_4 у 2024 році була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 гривень, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, правопорушення вчинене ОСОБА_4 не підпадає під кримінально карне діяння, передбачене Особливою частиною КК України. У зв`язку з цим потрібно вирішити питання про приведення вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 24.07.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, у частині звільнення від покарання, карність за яке усунена законом.

Прокурор ОСОБА_5 підтримує подання та просить його задовільнити.

Засуджена ОСОБА_4 до суду не з`явилася, подавши заяву про розгляд подання без її участі та просила задовольнити подання.

Представник сектору пробації до суду не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити подання.

Розглянувши подане Клопотання (Подання) суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів особової справи №29/2024 року заведеної на ОСОБА_4 Звенигородським районним сектором №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області, дійсно вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 24.07.2024 року у справі № 710/598/24 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Призначено ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років . На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. (а.с. 3-5).

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово, крім питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розгляд якого здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З матеріалів справи та вироку суду вбачається, що подія, за якою було засуджено ОСОБА_4 відбулись 17.04.2024 року, а вартість майна, яким заволоділа ОСОБА_4 шляхом крадіжки становила 1890,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18липня 2024року №3886-IX (далі -Законом № 3886-IX), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1статті 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року.

Згідно з п.п.169.1.1.п.169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2024 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028,00 грн.

Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі). Положення статті 58 Конституції України з урахуванням вимог пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України треба розуміти так, що виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється кримінальна відповідальність за їх вчинення. Такі закони мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи.

Відповідно ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2, 3 ст.74 КПК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати ККС ВС, висловленої у Постанові від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110км23), до дрібних крадіжок має бути застосовано передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, у зв`язку з прийняттям Закону № 3886-IX та з урахуванням положень Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм права.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555км24) було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду питання з приводу застосування зворотної дії в часі закону України про кримінальну відповідальність до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності Законом № 3886-IX, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду справа № 278/1566/21 від 07.10.2024 відповідь на запитання, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, залежить від відповіді на запитання, чи є Закон № 3886-IX«законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи» у значенні ст. 5 КК.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата виходить з того, що статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Об`єднана палата вважає, що висновки КСУ які викладені в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000, в цьому рішенні не можуть бути застосовані до ситуації, яка виникла у зв`язку з обговорюваною зміною до ст. 51 КУпАП.

Зміна розміру мінімальної заробітної плати або неоподатковуваного мінімуму доходу громадян не має за безпосередню мету зміну кримінального закону, тому хоча і може вплинути на застосування норми кримінального закону до певного кола діянь, однак не є зміною кримінального закону, а отже, немає зворотної дії в часі.

Об`єднана палата також вважає, що періодична зміна розміру НМ відповідним законодавством не тягне за собою декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як кримінальні правопорушення виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення злочину.

Однак Об`єднана палата вважає, що таких підхід не застосовний до змін, які внесені в ст. 51 КУпАП Законом № 3886-IX.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до ст. 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.[6]

Тому зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Таким чином, Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Враховуючи наведені норми закону, застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, за який він був засуджений, сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення становить 1890,00 грн, що не перевищує 3028,00 гривень - двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2024 рік, що свідчить про наявність підстав для звільнення її від покарання відповідно до норм ч.2 ст. 74 КПК України.

Ураховуючи викладене, суд уважає необхідним, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 27.07.2024.

Керуючись, ст .5 КК України ст. 26, 74, 369, 372, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (подання) начальника Звенигородського районного сектора №5 філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Міністерства юстиції України, Полулях Юрія про передачу матеріалів до суду щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 24.07.2024 вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену 24.07.2024 вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, в зв`язку з декриміналізацією караності діяння, за яке вона була засуджена.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_1