Справа № 358/1074/23 Провадження № 1-кп/358/171/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

в складі : головуючої -судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богуслав кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000079 від 26.06.2023 р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Москаленки Богуславського району Київської області, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок за наступними обставинами.

24.06.2023 приблизно о 16.30 год., ОСОБА_7 прогулювався неподалік господарства АДРЕСА_1 , де помітив як наглядно знайомі жителі с. Москаленки в числі яких перебувала ОСОБА_6 , забивають металеві стовпці в землю, які ОСОБА_7 встановлював разом із односельцями. Підійшовши до групи людей ОСОБА_7 зробив їм зауваження, на ґрунті цього між ним та ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6

24.06.2023 приблизно о 16.45 год. ОСОБА_8 перебуваючи неподалік господарства, що за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар дерев`яною палицею, на яку опирався при ходьбі, в область лівого ока ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садни міжбрівної ділянки зліва; синця повік лівого ока, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. 24.06.2023 він був вдома та вийшов вигуляти собаку. В цей час йому зателефонували сусіди та розповіли, що п`яна компанія збиває металеві стовпці, які він встановлював разом з односельцями. В руках у нього була палка, він опирався на неї, оскільки був після операції та потихеньку підійшов до людей та став робити їм зауваження. Підійшла п`яна ОСОБА_6 та стала його ображати. В цей час хлопці , які збивали стовпці з кийками та ломаками зробили декілька кроків до нього, їх було четверо, але він знає прийоми самооборони і був повинен їх зупинити. Він попередив їх, що буде оборонятися. Всі підійшли до нього, але є точки , які понижають активність людини і він це зробив, хлопці зупинилися. Тоді із-за чоловіків почала «вискакувати» ОСОБА_6 та намагалася вдарити його ногою між ніг, декілька разів їй це вдалося. Коли вона кинулася знову, він виставив свою ковінку вперед і вона на неї наткнулася лобом. Він її не бив, вона сама вдарилася об виставлену палку. Палку він виставив захищаючись. Проте жодних ударів він ОСОБА_6 не наносив. Свою провину у нанесенні ударів потерпілій не визнає, а навпаки, він фактично є потерпілим від дій ОСОБА_6 , яка нападала на нього. Також зазначив, що після того, як ОСОБА_6 наткнулася на палку до нього підійшла сусідка та запропонувала відійти, щоб не провокувати ОСОБА_6 . Ця сусідка взяла його палку та кудись віднесла. Він бачив, що у ОСОБА_6 виступила кров, це було саме від того, що вона наткнулася на палку.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 суду підтвердила, що 24.06.2023 вона разом із чоловіком та дитиною приїхали на власному авто на відпочинок до річки. Там були стовпчики, які заважали проїхати машиною до річки. На річці вже відпочивали їх друзі і хлопці вирішили зрізати стовпчики. Її чоловік поїхав додому за інструментом, а вона з дитиною пішли до річки. Коли хлопці знімали стовпчики сусіди позвали обвинуваченого ОСОБА_7 . Вона почула крики і її позвали до хлопців. ОСОБА_7 прийшов із свіжовиструганою ломакою та собакою породи ОСОБА_9 , його друг був із цвяходером, якій він кинув потім у траву. ОСОБА_7 спочатку запитав хто зрізає стовпці, сусіди показали йому на хлопців і він почав їх бити. Вона з жінками влізли їх розбороняти. Вона і жінки залишилися в стороні, вона сварилася із ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_7 став між жінками і ломакою, як кийем, вдарив її в лоб, яка була відстань між нею та ОСОБА_10 вона не пам`ятає. Після удару палка залишилася у ОСОБА_7 в руках. Від удару вона втрималася на ногах, але відразу стало зле та пішла кров. Після цього вона викликала поліцію, а ОСОБА_7 завів собаку додому, закинув кудись свою палку та сидів із сусідами на лавці. Вона почувала себе погано, її боліло в голові, від отриманого удару в неї був синець та вона два тижні після удару була вдома. За свої протиправні дії обвинувачений жодного разу не покаявся та не попросив в неї вибачення, а навпаки, у всьому звинувачує її, що ніби-то вона намагалася його побити, чого вона не робила, а тому просить покарати його згідно закону. На запитання обвинуваченого ОСОБА_11 потерпіла ОСОБА_12 зазначила, що перший почав бити саме ОСОБА_7 , коли він її вдарив вона почала відбиватися, захищатися.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_1 , знає обвинуваченого ОСОБА_14 , який є сусідом. 24.06.2023 вона разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та дітьми відпочивала на водокачці. До в`їзду до водокачки обвинувачений ОСОБА_7 поставив стовпчики, щоб не проїхала машина, а хлопці стали їх знімати. В цей час прийшов ОСОБА_7 із держаком від лопати, «монтіровкою» та собакою породи Алабай. Збіглися люди, сусіди. Спочатку ОСОБА_7 махав палкою, казав, що збивати стовпчики не можна, потім між ним та потерпілою ОСОБА_6 сталася суперечка, сварка. Він взяв держак з лопати і вдарив ОСОБА_6 в лоб. Прийшла дитина ОСОБА_6 та почала плакати, ОСОБА_6 викликала поліцію. Все це вона бачила на власні очі. Після удару на лобі ОСОБА_6 вона бачила кров від розбитого лоба, при цьому ОСОБА_7 ніяк не відреагував на це. Коли приїхала поліція вона попросила свідків «монтіровку» і держака занести у двір. ОСОБА_6 жалілася, що в неї дуже крутиться голова.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні ствердив, що він 24 червня 2023 року з жінкою та ОСОБА_17 приїхав до пляжу по АДРЕСА_1 , проїхали мопедом, але там були стовпчики, які заважали б проїхати автомобілю і вони з хлопцями почали збивати ці перешкоди. Зібралися сусіди та близько 16.00 - 16.30 до них підбіг ОСОБА_7 , в руках у нього була палка, почалася словесна перепалка на підвищених тонах, яка переросла у сутичку, при цьому ОСОБА_8 розмахував палкою. В ході сутички ОСОБА_7 вдарив палкою ОСОБА_6 , удар прийшовся по голові, між бровами, бив однією рукою з відстані приблизно 1 м. 20 см., бачив він це власними очами. Після удару ОСОБА_6 впала та у неї на лобі була кров. Знає, що після цього вона зверталася за допомогою до лікаря. Потім ОСОБА_7 викинув палку, а ОСОБА_6 викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні ствердила, що вона проживає в с.Москаленки Обухівського району Київської області. Обвинуваченого ОСОБА_8 знає, сусід. 24 червня 2023 року вона була разом із чоловіком у сусідки ОСОБА_19 вдома. Почули якийсь шум на вулиці, неподалік від двору та вийшли з ОСОБА_20 на вулицю. На повороті до річки побачили компанію людей, хлопці ламали стовпчики, вони підійшли до них та зробили зауваження, після до них підійшов ОСОБА_8 і став словами заважати ламати стовпчики. Потім ОСОБА_6 почала ображати ОСОБА_8 , старалася його вдарити по нозі. Між ними почалася словесна перепалка, коли торкнулися питання церкви, ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_6 палкою, з якою прийшов та попав у лоб, вдарив один раз. ОСОБА_6 його провокувала, ОСОБА_10 вдарив не навмисно, бачила, як ОСОБА_10 махнув рукою, але не замахувався, факт нанесення удару бачила. Після цього викликали поліцію, вона забрала палку у Ворони і занесла у двір до сусідів. Бачила, як ОСОБА_6 взяла вологи серветки на витерла кров з лоба.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні ствердила, що проживає в АДРЕСА_1 . 24.06.2023 вона було вдома, до ней прийшли сусіди ОСОБА_21 , всі були в хаті. Почула на дворі шум, вийшли на двір та побачили людей на повороті до річки, де були закопані стовпчики. Ті люди, які там були вирішили прийняти стовпчики, щоб під`їхати до річки. ОСОБА_7 також підійшов, коли вони вже там були та став робити їм зауваження та задавав питання навіщо вони це роблять. У відповідь його почали обзивати. ОСОБА_6 нібито хотіла вдарити ОСОБА_7 , закидала ноги. Він її не бив, мабуть захищався. У нього була якась палка, де взяв не знає, можливо з нею прийшов, коли потерпіла на нього «скакала», він взяв палку поперед себе і вона на палку наткнулася. Потім вони відійшли з сусідами, а там почалася «потасовка», після цього вона бачила як потерпіла тримала руки за лобі, почала кричати «визиваю поліцію». Після всі стали чекати поліцію, потерпіла казала, що ОСОБА_7 її вдарив, але він не бив, тримав самооборону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення також доводиться письмовими доказами, зокрема:

- висновком експерта № 69 від 26.06.2023 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 , 1983 р.н. виявлені такі тілесні ушкодження: садна міжбрівної ділянки зліва, синець повік лівого ока, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вище вказані ушкодження, не виключно, могли утворитися в час та за обставин, вказаних у постанові дізнавача сектору дізнання ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 26.06.2023 (а.с.180-182);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , з додатком до нього оптичного СD-R диску з відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого вона детально розповіла про обставини нанесення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень 24.06.2023 року в с. Москаленки по вул. Слобода (а.с.183-185);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_18 , та оптичного СD-R диску до нього з відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого вона розповіла про обставини події 24.06.2023 року в АДРЕСА_1 , зокрема інциденту між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 дерев`яною палицею наніс удар ОСОБА_6 в обличчя (а.с.186-188);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_13 , та оптичного СD-R диску до нього з відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого вона розповіла про обставини події 24.06.2023 року в АДРЕСА_1 , зокрема конфлікту між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 дерев`яною палицею, яку тримав обома руками наніс прямий удар торцем палиці між брови вище переносиці ОСОБА_6 , від чого в неї пішла кров (а.с.189-191);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_15 , та оптичного СD-R диску до нього з відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого він розповів про обставини події 24.06.2023 року в АДРЕСА_1 , зокрема інциденту між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 своєю палицею, яку взяв обома руками наніс ОСОБА_6 прямий удар торцем палиці поміж брів, після чого в неї пішла кров (а.с.192-194);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_20 , та оптичного СD-R диску до нього з відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого вона розповіла про обставини події 24.06.2023 року в АДРЕСА_1 , зокрема конфлікту між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 палицею наніс удар ОСОБА_6 (а.с.195-197);

- висновком експерта № 27 (по меддокументації) від 13.07.2023 року, з якого вбачається, що наявні ушкодження у вигляді садна міжбрівної ділянки зліва, синця повік лівого ока в потерпілої ОСОБА_6 , не виключено, могли утворитися в час та обставини, на які вказують потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 під час слідчого експерименту від 12.07.2023 (а.с.198-199).

Посилання обвинуваченого на те, що потерпіла сама наткнулася лобом на виставлену ним палку з метою самозахисту, суд вважає надуманими, нічим не підтвердженими і такими, що заперечуються висновком експерта № 69 від 26.06.2023 року та висновком експерта № 27 від 13.07.2023, згідно до яких характер та локалізація виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень утворилися від дії тупого предмета та не виключено, могли утворитися в час та за обставин на які вказують потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 під час слідчого експерименту від 12.07.2023.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків у справі і які, на думку суду, повністю спростовують позицію обвинуваченого щодо відсутності достатніх доказів умисного спричинення ним тілесних пошкоджень потерпілій.

Суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_20 , які вона надала в судовому засіданні, оскільки вони не узгоджуються з показами інших свідків та потерпілої. Крім того покази свідка ОСОБА_20 є непослідовними, оскільки механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілої продемонстрованих нею в ході досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту від 12.07.2023 відрізняються від пояснень, наданих нею в судовому засіданні.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.125 КК України, об`єктом даного кримінального правопорушення є здоров`я людини. Зазначене кримінальне правопорушення належить до кримінальних правопорушень з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є суспільно небезпечні наслідки, а саме заподіяння шкоди здоров`ю, у виді легких тілесних ушкоджень.

Із суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.125 КК України характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_7 в ході судового розгляду фактично не заперечив того факту, що мав місце інцидент з потерпілою, разом із тим обвинувачений заперечує факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а вважає, що в його діях мала місце самооборона від нібито, протиправних дій самої потерпілої, яка намагалася вдарити його ногами, а він тільки оборонявся від неї. Однак такі пояснення та твердження суд розцінює як обраний ним засіб свого захисту та такі пояснення обвинуваченого спростовуються показами свідків, які не є безпосередніми учасниками конфлікту, поясненнями самої потерпілої, яким суд надає віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Виправдовування ОСОБА_7 стосовно того, що ОСОБА_6 сама перша напала на нього, намагаючись його вдарити, а він таким чином захищався від неї, суд не приймає до уваги, оскільки враховує його чоловічу стать, вік та статуру обвинуваченого, володіння ним бойовими прийомами та жіночу стать потерпілої, її фізичні можливості.

Твердження обвинуваченого про те, що він не мав жодного умислу на спричинення тілесного ушкодження потерпілій, а тому не повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає наявність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, є неспроможними та такими, що не підтверджуються здобутими у кримінальному провадженні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 надала суду детальні показання щодо обставин події, також вона розповіла, що саме ОСОБА_7 наніс умисно удар в міжбрівну ділянку, що узгоджується також із висновком судово-медичної експертизи № 69 від 26.06.2023.

Таким чином, ОСОБА_7 , тримаючи в руках палку, розмахуючи нею перед обличчям іншої особи, усвідомлював можливість нанесення тілесних ушкоджень та наслідків, що можуть наступити від його дій. Отже, такі дії обвинуваченого суд розцінює саме як умисні та направлені на спричинення тілесного ушкодження потерпілій.

Також в даному випадку суд зазначає і про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 стану необхідної оборони.

Як вбачається з вимог положень ст. 36 КК України, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом, а саме:

- оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: прав та інтересів особи, яка захищається; прав та інтересів іншої особи; суспільних інтересів; інтересів держави;

- оборона може здійснюватися від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України;

- необхідна оборона має бути своєчасною та тоді, коли посягання є реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається.

Разом з цим, відповідно до вимог чинного законодавства стан необхідної оборони можливий лише за наявності певних умов.

Проте, як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , застосував фізичний вплив відносно потерпілої, наносячи їй удар дерев`яною палицею, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 26.06.2023 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений заподіяв потерпілій тілесне ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілої, обвинуваченим не надано, не встановлено зазначеної обставини й судом.

Тому, будь-яких підстав вважати про наявність стану необхідної оборони у діях обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд вважає покази, які дані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 в частині не визнання своєї вини в нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення. Дані покази спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами - показами потерпілої, свідків, які є узгодженими та послідовними, результатами експертиз. Дані докази суд бере за основу обвинувального вироку.

Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України Особливої частини КК України, у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, суд враховує те, що він вчинив кримінальний проступок проти здоров`я особи, спосіб вчинення кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, форму та ступінь його вини.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, особа пенсійного віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, а також його відношення до скоєного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Таким чином, у відповідності із вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням того, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, особи обвинуваченого та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1