Справа № 396/977/23
Провадження № 1-кп/396/81/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, не працює, не одружений, утриманців не має, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_3 ухилився від призову на військову сліжбу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для взяття на військовий облік та визначення їх призначення на особливий період; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони перебувають на військовому обліку); громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.
Згідно ч.1 ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки тa мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Встановлено, що 23.12.2022 в обідній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на військовому обліку з 28.12.1989 року із званням рядовий, будучи за результатами проходження військово-лікарської комісії від 12.10.2022 визнаний обмежено придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України, про що складено відповідну довідку №5456, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав повістку, яку вручено під особистий підпис, про явку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), за адресою: АДРЕСА_3 , на 08 год. 24.12.2022 для відправки до 56 ОМБР у зв`язку із призовом на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Працівниками вищевказаного центру, ОСОБА_3 було повідомлено про призов його на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від №69/2022 від 24.02.2022.
В ході чого, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та дію на території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, маючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від призову за мобілізацією, порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши повістку, відкрито відмовився проходити військову службу та бути призваним під час мобілізації до лав Збройних Сил України, що виразилося у його не прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_5 в зазначений час, а саме на 08 год. 24.12.2022 та продовжує ухилятися по теперішній час.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII», ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543- XII та Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиннні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України визнав частково, пояснивши, що коли почалась війна йому вручили повістку та сказали що потім викличуть. В подальшому йому вручили другу повістку та направили для проходження ВЛК та після проходження ВЛК йому у висновку поставили статтю та потім він пішов до військомату де працівник ОСОБА_6 йому повідомив, щоб він ішов додому. Крім того вказав, що йому була вручена ще одна повістка в грудні 2022 року на яку він не з"явився.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на прикінці грудня 2022 року він та син ОСОБА_8 ремонтували трактор та почули гавкіт собак та вийшовши з гаража побачили біля воріт військових, які попросили позвати ОСОБА_9 . В подальшому вийшов ОСОБА_3 та йому вручили повістку та потім ОСОБА_10 попросив, щоб він завіз його в с. Глодоси додому бо на завтра йому потрібно було з"явитись до воєнкомату.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 та вказав, що він ОСОБА_3 два рази возив бойові повістки за адресою місця проживання, але знаходили ОСОБА_3 в с. Нова Подимка. Перший раз виїхавши в с. Глодоси вони не застали вдома ОСОБА_3 та сусід їм повідомив, що ОСОБА_8 перебуває в АДРЕСА_4 . В подальшому вони приїхали в АДРЕСА_4 та вручили ОСОБА_3 бойову повістку на ранок наступного дня, а також ОСОБА_3 було повідомлено порядок та роз"яснено, що друга неявка до військомату це буде кримінальна відповідальність. Крім того вказав, що поведінка ОСОБА_3 свідчила про те, що він мав намір з"явитись на відправку, а також додав, що перша повістка була вручена ОСОБА_3 для проходження медичної комісії та уточнення облікових данних, а також вказав, що повістка ОСОБА_3 була вручена особисто під підпис.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 та вказав, що ОСОБА_3 два рази возив бойові повістки за адресою місця проживання, але знаходили ОСОБА_3 в АДРЕСА_4 розвозили бойові повістки та зустрівши ОСОБА_3 вручили повістку та вказали з"явитись на наступний день до ІНФОРМАЦІЯ_5 та в подальшому ще раз приїздили до ОСОБА_3 для вручення повістки. Крім того вказав, що повістку ОСОБА_3 вручав ОСОБА_11 та ОСОБА_8 сам отримав та розписався, а також повідомив що з ними був працівник поліції.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Новоукраїнській ЦРЛ та вказав, що він ОСОБА_3 видав довідку військово-лікарської комісій про те, що ОСОБА_3 обмежено придатний до військової служби та вказав, що в бойовій частині він не може проходити службу.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів свідків підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про кримінальне правопорушення передбачене ст. 336 КК України ( том № 1 а.с.5);
- розписка ОСОБА_3 ( том № 1 а.с.6, 23);
- наказ началька ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.10.2022 року та список особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( том № 1 а.с.27-31);
- аркуш з журналу про отримання ОСОБА_3 повістки на проходження ВЛК ( том № 1 а.с.33);
- протокол огляду документів від 19.03.2023 року ( том № 1 а.с.34);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження доказів (документів) від 19.03.2023 року ( том № 1 а.с.35);
- протокол отримання зразків від 10.02.2023 року ( том № 1 а.с.60-84);
- корінець повістки про виклик ( том № 1 а.с.95);
- довідка військово-лікарської комісії № 5456 від 12.10.2022 року ( том № 2 а.с.93);
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, та доказом у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Підстав для сумнівів в показаннях свідків, які були допитані в судовому засіданні, у суду немає, так як дані показання суд вважає достовірними та логічними. Показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які суд може покласти в обґрунтування вироку за кримінальним провадженням.
Досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими та достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.
Стороною захисту клопотань про визнання доказів неналежними та недопустимими не подавалося.
Проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України, так як він ухилився від призову на військову сліжбу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, що не з"явився за бойовою повісткою на визначену в ній дату без визначеної причини. Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 , так як позиція обвинуваченого є не логічною. В судових дебатах ОСОБА_3 просив суворо не карати.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, байдужий, безвідповідальний, не працює, не одружений, утриманців не має, військовозобов`язаний, на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на "Д" обліку у лікаря нарколога з 2022 року, раніше не судимий. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 158 від 23.04.2024 рокуОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і в дании час страждає на психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю (згідно МКХ-10. F-1), проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19 ч-l КК України. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов"язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов"язки, передбачені ч.3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, повідомленим у передбаченому законом порядку про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, достовірно знаючи про загальну мобілізацію, визнаний обмежено придатним до військової служби, умисно та без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 24.12.2022 року.
Суд також бере до уваги фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_3 в період воєнного стану при оголошеній загальній мобілізації умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком по захисту Батьківщини, та враховує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому злочин пов`язаний із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина, ОСОБА_3 скоїв умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, оскільки відмова від захисту Батьківщини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави та в умовах воєнного стану є неприпустимим.
Вищенаведені обставини унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 336 КК України.
Призначення ОСОБА_3 покарання в мінімальних межах санкції статті з реальним його відбуванням відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та справедливості, буде необхідним та достатнім для його виправлення, змусить в майбутньому додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, цілком відповідатиме вимогам та цілям, передбаченим ст.50, 65 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи в розмірі 6213,48 грн., підлягають стягненню на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, поклавши наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Обрати, захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, поклавши наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою,у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_3 в порядку приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 6213 ( шість тисяч двісті тринадцять) грн. 48 коп.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу, а саме:
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1