КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6694/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року залишено без задоволення клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000127, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.02.2024 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено негайно доставити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця тримання під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити останнього з-під варти.

Виконання ухвали покладено на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування, терміном до 25 листопада 2024 року включно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - начальник третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в ОВС 4 відділу Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, визначити заставу у розмірі 3 302 прожиткових мінімумів, встановленого у 2024 році для працездатних осіб, що складає 10 млн. грн.

При визначенні розміру застави, покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування з підозрюваним ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_12 і свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб.

На обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує, що при постановленні вказаного рішення слідчим суддею не враховано, що головною метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що між ОСОБА_7 та його дружиною, яка разом із неповнолітнім сином проживає за кордоном, шлюб до цього часу не розірвано, підозрюваний з великою вірогідністю, перебуваючи на волі, під дією менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зможе отримати право на виїзд за кордон під приводом зустрічі із сім`єю, яка була вимушена залишити територію України, з метою подальшого неповернення до території України та ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Звертає увагу на обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке пов`язано із вчиненням дій, направлених на сприяння військовозобов`язаним в ухиленні від проходження військової служби та призову на військову службу під час дії на території України воєнного стану, введення якого пов`язано зі збройною агресією Російської Федерації. Такі дії ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, вказують на цинічне ставлення та нехтування підозрюваним обов`язку щодо захисту Вітчизни, що у свою чергу зумовлює обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 не буде дотримуватись обов`язків підозрюваного, перебуваючи під дією запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи під дією запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою буде впливати на інших підозрюваних, з метою спотворення, знищення доказів, зокрема схиляння співучасників злочину до надання неправдивих показів стосовно ОСОБА_7 .

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 обізнаний зі специфікою та методикою прийняття уповноваженими органами рішень про визнання осіб непридатними до проходження військової служби, а також із категорією і номенклатурою документів, які необхідні для прийняття такого рішення, зважаючи на те, що органом досудового розслідування вживаються заходи на встановлення всіх осіб, які завдяки злочинним діям ОСОБА_7 ухилились від проходження служби та були визнані непридатними до проходження військової служби, підозрюваний, з великою долею вірогідності, перебуваючи під дією запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, вдасться до дій, направлених на знищення, приховування відповідних документів або спотворення їх змісту.

На думку скаржника є доведеною наявність достатніх підстав вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , не виключить можливість настання вищевказаних ризиків та призведе до перешкоджання встановленню об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 08.02.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст. 369-2, ч. 4 ст. 409 КК України.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що група осіб організувала незаконне зняття з військового обліку громадян України, які підлягають мобілізації в особливий період, шляхом впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме - службовими особами Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військово-лікарських комісій, центральної військово-лікарської комісії, лікарсько-консультативних комісій на території Харківської області, чим створили умови для зниження мобілізаційного потенціалу Збройних Сил України та в результаті перешкоджання їх законній діяльності та інших військових формувань в особливий період.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займає посаду начальника служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись набутими соціальними та професійними зв`язками в суспільстві, діючи як приватна особа, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного протиправного збагачення за чужий рахунок, на початку лютого 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 05.02.2024 року, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на вимагання та одержання від військовозобов`язаних громадян неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 10000 доларів США з кожного за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме - службовими особами Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військово-лікарських комісій, центральної військово-лікарської комісії, лікарсько-консультативних комісій на території Харківської області, з метою отримання неправомірної вигоди та особистого збагачення, а також залучити до своєї злочинної діяльності інших не встановлених, на даний час, осіб.

Встановлено, що ОСОБА_7 у період часу з 05.02.2024 року по 17.04.2024 року вимагав та одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в загальній сумі 12000 доларів США, що за курсом НБУ становить 471 988,4 грн. за здійснення впливу на прийняття рішення неустановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , Центральної військово-лікарської комісії, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди за попередньою змовою групою осіб.

За обставин, викладених у клопотанні, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 25.09.2024 року та цього ж дня затриманому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. Органом досудового розслідування діяння, інкриміноване ОСОБА_7 кваліфіковано як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди за попередньою змовою групою осіб.

27.09.2024 року слідчим в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_10 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подано до Шевченківського районного суду міста Києва клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 3302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 млн. грн.

Також, слідчий просив у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 08.02.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст. 369-2, ч. 4 ст. 409 КК України.

Громадянина ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 25.09.2024 та цього ж дня затриманому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. Органом досудового розслідування діяння, інкриміноване ОСОБА_7 , кваліфіковано як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди за попередньою змовою групою осіб.

Посилався на те, що обставини вчинення ОСОБА_7 кримінально караного діяння, яке інкриміновано підозрюваному, підтверджуються доказами, зібраними стороною обвинувачення.

У клопотанні слідчий посилався на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Зазначав, що особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, або застосування до підозрюваного домашнього арешту, не усунуть ризик тиску на свідків у кримінальному провадженні, а також тиску на співучасників злочину, оскільки при таких запобіжних заходах ОСОБА_7 не буде позбавлений можливості зустрічі зі свідками, а також не буде позбавлений можливості зв`язку із іншими підозрюваними, у тому числі через третіх осіб, що надасть підозрюваному можливість впливу і здійснення тиску на цих осіб, з метою викривлення показів або відмови від наданих ними показів у кримінальному провадженні.

Перебування ОСОБА_7 під вартою надасть органу досудового розслідування можливість забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, досягнення завдань кримінального провадження, а також запобігатиме можливостям підозрюваного щодо вчинення дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, а також здійснення впливу і тиску на свідків правопорушення та його співучасників.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року залишено без задоволення клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000127, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.02.2024 щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища, обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено негайно доставити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця тримання під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити останнього з-під варти.

Виконання ухвали покладено на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування, терміном до 25 листопада 2024 року включно.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недоведеності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому виходив з того, що достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є цілодобовий домашній арешт, а необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належними та допустимими доказами не доведена.

При цьому, слідчим суддею також враховано характеристику особи підозрюваного, який має місце реєстрації та проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину, несе військову службу, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, що на думку слідчого судді зменшує ступінь суспільної небезпечності особи підозрюваного та спростовує доводи досудового слідства, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку, що за результатами розгляду клопотання прокурором не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину, несе військову службу, має сталі соціальні зв`язки, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме, у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Як встановлено колегією суддів, ні в самому клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні, не було наведено переконливих та достатніх підстав для підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зокрема, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту узгоджується з матеріалами справи та відповідає законній меті застосування запобіжного заходу.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, при цьому, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного, а також враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - без змін, оскільки, на думку колегії, саме такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4