СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/89/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження 0001880, внесеного 11 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, яка працює на посаді фахівця в ТОВ «Епіцентр К», розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину та мати, яка є особою похилого віку, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 08 березня 2019 року приблизно о 18 год. 36 хв., вона, керуючи автомобілем «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по пр-ту. Ак. Корольова, 10 в м. Києві, порушила правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_13 , спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_5 , 08 березня 2019 року, приблизно о 18 год. 36 хв., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_4 , технічно-справним автомобілем «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по крайній лівій (третя) смузі руху пр-ту. Ак. Корольова зі сторони вул. Булгакова в напрямку пр-ту. Л. Курбаса в м. Києві, наближаючись до будинку № 10 по пр-ту. Ак. Корольова .

В цей же час, до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 ПДР «Пішохідний перехід» та дорожньою горизонтальною розміткою 1.14.1 ПДР « Зебра », розташованому по пр-ту. Ак. Корольова, 10 в м. Києві , підійшов пішохід ОСОБА_13 , тому невстановлений слідством автомобіль, який рухався в середній (друга) смузі руху по пр-ту. Ак. Корольова зі сторони вул. Булгакова в напрямку пр-ту. Л. Курбаса в м. Києві, зупинився перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішохода.

Після цього, пішохід ОСОБА_13 розпочала рух по вищевказаному нерегульованому пішохідному переході, справа на ліво по ходу руху водія ОСОБА_5 , у темпі звичайної ходи.

Під`їжджаючи до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявила неуважність, відповідно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не зупинилася перед нерегульованим пішохідним переходом і не надала пішоходу дорогу, чим порушили правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконала вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 року (зі змінами):

- п. 1.3: згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

- п. 18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека.

- п. 18.4 згідно якого, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого передньою частиною, керованого нею автомобіля здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переході.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019 були заподіяне наступне тілесне ушкодження :

- закрита травма лівої стопи : перелом 2 плюснової кістки, ушкодження капсульно-зв`язкового апарату.

Відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1/в «Правил», зазначене тілесне ушкодження у даних Підсумках, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від травматичної дії тупим предметом, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався з пішоходом) за давністю утворення може відповідати вказаному терміну.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 12-1/1159 від 12.07.2019 року в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, вбачаються не відповідності вимогам пунктів 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП.

Порушення водієм ОСОБА_5 правил дорожнього руху та спричинення ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми діями вона порушила правила дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та показала, що 08 березня 2019 року о 18 годині 30 хвилин вона, керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по пр- ту. Ак. Корольова, 10 в м. Києві . Вже коли передні колеса автомобіля були на пішохідному переході з`явилась жінка яка вистрибнула на її автомобіль, як саме це відбулось вона не зрозуміла, оскільки відбулось все дуже швидко, почула удар. Як потерпіла ОСОБА_13 почала рух по пішохідному переходу ОСОБА_5 бачила частково, оскільки автомобіль вже був на пішохідному переході і ОСОБА_13 потрапила в "мертву зону". Крім її автомобіля на пішохідному переході більше автомобілів не було, той факт, що в середній смузі руху по пр-ту. Ак. Корольова зі сторони вул. Булгакова в напрямку пр-ту. Л. Курбаса в м. Києві, рухався автомобіль та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішохода заперечує. Через 10 хв. приїхала швидка медична допомога, яка оглянула потерпілу, видимих пошкоджень на ній не було, остання скаржилась на біль в лівій нозі. Вважає, що вказана подія є "автопідставою" з метою стягнути з неї гроші, тому що неодноразово слідчий наполягав на тому щоб ОСОБА_5 вирішила питання з потерпілою та відшкодувала їй шкоду, також представник потерпілого пропонував захиснику ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_13 30000 грн., для того щоб закрити справу. ОСОБА_5 зазначила, що після ДТП захисника їй залучено не було, під час допиту слідчому повідомляла, що їй потрібен захисник, на що слідчий повідомив, що це не та справа, де потрібно залучати захисника.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що 08 березня 2019 року о 18 годині 30 хвилин вона прямувала до магазину, підійшовши до пішохідного переходу, що знаходиться на зупинці по пр-ту. Ак. Корольова, 10, в м. Києві , навпроти магазину "Лоток", вона зупинилась, в другій смузі руху зупинився автомобіль пропускаючи її. ОСОБА_13 почала рух по пішохідному переходу, та пройшовши дві смуги руху, зробила крок лівою ногою на третю смугу руху, побачила світло фар та відчула наїзд на ліву ногу її відкинуло в сторону, а сумку вибило з рук. Автомобіль, який здійснив на неї наїзд був червоного кольору марки "Рено", державний номерний знак не пам`ятає. Водійка після події до неї не підходила, стояла в стороні, допомогу ОСОБА_13 надавали перехожі. Від госпіталізації відмовилась, оскільки лікарі сказали, що потрібно дочекатись поліції. Після огляду в лікарні по вул. Котельникова в м. Києві їй поставили діагноз: розрив зв`язок лівої ступні. Після спливу півтора місяці після події біль в нозі ще була присутня та вона зробила КТ, де було виявлено в неї два переломи. ОСОБА_13 зазначила, що претензій до обвинуваченої не має, при призначенні покарання ОСОБА_5 покладалась на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , показав, що 08 березня 2019 року близько 18 години 30 хвилин, перебував на зупинці громадського транспорту що по пр- ту. Ак. Корольова, 10 в м. Києві , був свідком того, як автомобіль червоного кольору марки "Рено", що рухався в третій лівій смузі руху, збив на пішохідному переході жінку, вказав на потерпілу ОСОБА_13 . Подія відбувалась вже на середині пішохідного переходу, коли ОСОБА_13 пройшла автомобіль в середній смузі руху, який зупинився, та пропускав її, марку та колір не пам`ятає. За кермом автомобіля "Рено" була жінка, вказав на обвинувачену ОСОБА_5 . Які ушкодження були у потерпілої він не бачив, тому що близько не підходив, але бачив що вона кульгала, перехожі допомагали їй підвестись.

В обґрунтування доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_5 прокурором було надано наступні докази:

- висновок судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019 відповідно до якого у ОСОБА_13 під час звернення мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита травма лівої стопи: перелом 2 плюснової кістки, ушкодження капсульно-зв`язкового апарату. Відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1/в «Правил», зазначене тілесне ушкодження у даних Підсумках, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від травматичної дії тупим предметом, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався з пішоходом) за давністю утворення може відповідати вказаному терміну (т. 1 а.п. 113-117);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 12-1/1159 від 12.07.2019 відповідно до якого в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинна була керуватись вимогами п.п. 12.2, 18.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 шляхом застосування екстреного гальмування та виконання вимог п. 18.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам п. 18.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події (т. 1 а.п. 119-127 т. 1);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 березня 2019 року, та схема місця ДТП яким було зафіксовано локалізація пошкоджень автомобіля «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: деформовано переднє праве крило, зірвано з кріплення передній бампер з правої сторони, розбито праве дзеркало заднього виду, зміщено капот в нижній частині справа (т. 1 а.п. 128-140);

- висновок судово-медичної експертизи №042-561-2019 від 26.03.2019 відповідно до якого на момент первинного звернення 08.03.2019 у ОСОБА_13 клінічними лікарями, які надавали їй медичну допомогу, не було описано достатнього об`єму клінічних даних, які дозволяють стверджувати про наявність у неї тілесних ушкоджень. Діагнози, які були встановлені ОСОБА_13 під час вищевказаного звернення по медичну допомогу - «забій, ушкодження капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи» достатнім об`ємом клінічних даних не підтверджені (у вивченій медичній документації не описано морфологічний стан м`яких тканин лівої стопи або функціональні порушення; на вивчених рентгенограмах немає можливості судити про стан м`яких тканин або зв`язок лівої стопи). Тому, у відповідності п. п. 4.6 та 4.13.1 «Правил», від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів належить утриматися.

За клопотанням сторони захисту ухвалою суду від 03.03.2021 було надано тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до медичної документації ОСОБА_13 , яка знаходилась на обстежені 22.04.2019 у клініці ЗОЗ «СМД» АЦМД», проходила лікування в клініці « Медокс » та з Київської клінічної лікарні № 7 в травмпункт якої вона зверталася 08.03.2019.

На виконання вказаної ухвали суду була надана медична документація ОСОБА_13 : довідка № 3085 з КМНКЛ № 7 відповідно до даних якої ОСОБА_13 звернулася до травмпункту 08.03.2019 в 20 год. 25 хв. після ДТП, діагноз: забій, пошкодження зв`язок лівої стопи (а.п. 183 т. 2);

- консультативний висновок травматолога-ортопеда ТОВ «Клініка Медокс» від 11.03.2019 відповідно до даних якого встановлено діагноз: забій, пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи (а.п. 185 т. 2);

- консультативний висновок травматолога-ортопеда ТОВ «Клініка Медокс» від 25.04.2019 відповідно до даних якого встановлено діагноз: перелом 5-ї плюснової кістки та перелом 2-ї плюснової кістки (а.п. 186 т. 2);

- висновок спіральної комп`ютерної томографії кісток стопи ЗОЗ «СМД» АЦМД» від 22.04.2019 відповідно до даних якого встановлено діагноз: перелом 5-ї плюснової кістки та перелом 2-ї плюснової кістки (а.п. 187 т. 2).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Зокрема, надаючи оцінку наданим стороною обвинувачення письмовим доказам, суд виходить з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно якої, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Отже, прокурор повинен належними та допустимими доказами довести наявність всіх обставин, які в сукупності утворюють склад того чи іншого кримінального правопорушення, а також факт вчинення суспільно небезпечного діяння (дії або бездіяльності).

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в тому, що вона своїми необережними діями, котрі виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій, вчинила вищевказане кримінальне правопорушення.

За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, складається з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17, провадження № 13-31кс19), звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Це обумовлене тим, що склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Таким чином, в обвинуваченні ОСОБА_5 належить встановити факт порушення останньою правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобіля під її керуванням із пішоходом ОСОБА_13 , яка рухалась по нерегульованому пішкходному переходу та у якої від цього сталися середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Натомість на підставі аналізу вищевикладених доказів підтверджується лише факт порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху внаслідок чого сталося ДТП, але прямого причинного зв`язку між їх недотриманням і виникненням у потерпілої тілесних ушкоджень, не убачається.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила в суді рух на автомобілі «RENAULT SANDERO» у вказаний час і день по по пр-ту. Ак. Корольова, 10 в м. Києві та зіткнення пішохода з автомобілем під її керуванням.

Про це йдеться й у показаннях потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 .

Факт констатації середньої тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 у виді закритої травми лівої стопи: перелому 2 плюснової кістки, ушкодження капсульно-зв`язкового апарату відповідно до висновку судово-медичної експертизи відбувся за зверненням потерпілої лише 22.04.2019, тоді як в момент події 08.03.2019 працівниками швидкої медичної допомоги зафіксовано лише забій, пошкодження зв`язок лівої стопи та відмову ОСОБА_13 від госпіталізації.

Судом в повній мірі досліджено та оцінено докази щодо технічного стану автомобіля «RENAULT SANDERO» на момент подій, що розглядаються у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, суд звертає увагу на наявність порушень вимог кримінального процесуального закону в ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, які визнає істотними і такими, що суперечать процесуальній формі, а відтак мають наслідком визнання окремих доказів недопустимими.

Судом встановлено, що з моменту виникнення ДТП до встановлення діагнозу ОСОБА_13 пройшло майже 2 місяці, а висновок судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019 базується саме на медичній документації ОСОБА_13 від кінця квітня 2019 року. При цьому, зазначений висновок виконано на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 13.03.2019, незважаючи на те, що 26.03.2019 вже було виконано судово-медичну експертизу, яка не встановила, що потерпіла ОСОБА_13 отримала в результаті ДТП середньої тяжкості тілесні ушкодження та підстав повторно проводити експертизу на виконання ухвали слідчого судді від 13.03.2019 не було та слідчий мав повторно звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді для призначення повторної чи додаткової експертизи, чого зроблено не було. Крім того, суд позбавлений можливості встановити, що тілесні ушкодження ОСОБА_13 відповідно до діагнозу встановленого 22.04.2019 були отримані останньою саме при ДТП 08.03.2019 року приблизно о 18 год. 36 хв., а не після зазначеного часу та при інших обставинах.

Судом як за клопотанням сторони захисту, так і за власною ініціативою неодноразово викликав експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 для роз`яснення висновку експерта №042-790-2019 та висновку експерту № 042-561-2019 відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 69 КПК України. Зазначені експерти в судові засідання неодноразово не з`явилися, тому суд позбавлений можливості усунути протиріччя між висновками зазначених експертиз в судовому засіданні.

Відповідно до п.13 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (із змінами, внесеними згідно Постанови ПВСУ №15 від 25.05.98 р.) у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну,

додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо; при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Оцінюючи в якості доказів на предмет належності проведені під час досудового розслідування висновки судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019 та судово-медичної експертизи №042-561-2019 від 26.03.2019, суд визнає висновок судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019 неналежним доказом та при оцінці тілесних ушкоджень надає перевагу висновку судово-медичної експертизи № 042-790-2019 від 24.05.2019.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст.17 КПК України, дійшов висновку, що не здобуто і стороною обвинувачення не доведено наявності в діянні обвинуваченої ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що потерпіла ОСОБА_13 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За нормами п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов, то відповідно ч. 3 ст. 129 КПК України, п.3 Постанови ПВСУ від 31.03.1989 р. №3 (зі змінами, внесеними згідно Постанови ПВСУ від 25.12.92 р. № 13 та від 03.12.97 р. № 12), його слід залишити без розгляду через виправдання ОСОБА_5 за відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат по справі суд вирішує в порядку, який передбачений ст.124 КПК України та з урахування постановлення у справі виправдувального вироку вважає за необхідне процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «RENAULT SANDERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_5 за належністю.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сумі 4236 грн. 82 коп. віднести за рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1