Справа № 932/8909/24
Провадження № 1-кс/932/3200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001220 від 30.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001220 від 30.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження, реалізації) на наступне майно: молоток з дерев`яною рукояткою довжиною 21.5 см, шириною 2 см, металева частина молотка довжиною 10,5 см., шириною 2 см., який було упаковано до паперового конверту.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, 16.09.2024 приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де під час розпивання спиртних напоїв між ним та його знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті своєму знайомому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своєму знайомому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у зазначений час та у зазначеному місці за допомогою молотка наніс своєму знайомому ОСОБА_6 не менше 4 ударів в область голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми (ВПЧМТ), перелом кісток черепа, сумбіральну емпієму.

Вважаючи, що його умисні дії, направлені на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_6 досягли бажаної мети, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Після вказаних подій потерпілому було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, лікарі якої надали останньому невідкладну медичну допомогу, чим врятували потерпілого від настання біологічної смерті.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у закінченому замаху і вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

29.09.2024 під час огляду кв. АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_5 вказав на шухляду, яка знаходиться біля дивану, та пояснив, що там знаходиться молоток, після чого було оглянуто вищевказану шухляду, в якій було виявлено та вилучено молоток з дерев`яною рукояткою довжиною 21,5 см, шириною 2 см, металева частина молотка довжиною 10,5 см., шириною 2 см., який було упаковано до паперового конверту.

Вищезазначені речі можуть містити на собі сліди, що можуть служити доказами вини причетних до вчинення кримінального правопорушення, та потребують дослідження у експертних установах, та проведення відповідних експертиз.

Під час проведення досудового розслідування: молоток з дерев`яною рукояткою довжиною 21,5 см, шириною 2 см., металева частина молотка довжиною 10,5 см., шириною 2 см., який було упаковано до паперового конверту, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим що вказані речі та сліди на них можуть бути використані, як доказ вини причетних до скоєння кримінального правопорушення осіб, у інкримінуємому йому кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, в разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, зазначені речі можуть містити та/або речовини, які можуть служити доказом вини осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. З огляду на викладене, слідчий звернувся до суду з цим клопотанням.

У судове засідання слідчий не з`явився. Надав заяву, в якій просить розглянути клопотання за його відсутності.

Відповідно до ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності прокурора, власника або/та представника власника майна та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що відділенням поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0001220 від 30.09.2024 року.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні слідчого.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказаний автомобіль, може бути використаний, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення проведення відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001220 від 30.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження, реалізації) на наступне майно, яке було вилучене під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: молоток з дерев`яною рукояткою довжиною 21,5 см., шириною 2 см., металева частина молотка довжиною 10,5 см., шириною 2 см., який було упаковано до паперового конверту.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7