"18" жовтня 2024 р. Справа № 363/1221/24
УХВАЛА

18 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001272 щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

прокурор в суді клопотав продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, до закінчення якого судове провадження завершено бути не може, в той час як ризики передбачені ст. 177 КПК України зберігаються, а відтак існуючий запобіжний захід слід продовжити з метою запобігання ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, унеможливлення впливу на свідків, коли обвинувачений показань по справі в суді не давав, а раніше приховав факт смерті потерпілої, таємно закопав труп, знищив речові докази, позбувся мобільного телефону, а свідкам повідомляв неправдиву інформацію про причини відсутності потерпілої, а тому вважала, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку з огляду на особливу тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Захисник проти клопотання заперечив. Вважав, що посилання в клопотанні на ризики ґрунтуються тільки на припущеннях, коли причетність обвинуваченого до умисного заподіяння смерті потерпілої наразі належно необґрунтовано, доказів недостатньо, а у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, а тому просив в клопотанні відмовити й обрати менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Обвинувачений проти клопотання заперечив, підтримав свого захисника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судове провадження все ще не може бути завершеним до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого. Судове слідство у справі триває, воно спрямовано на перевірку, а також повне, всебічне і неупереджене дослідження всіх обставин справи.

Не вирішуючи наперед питання доведеності винуватості особи й остаточно не оцінюючи докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд вважає, що вагомість вже досліджених доказів є достатньою для висновку про певну причетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину і небезпідставність висунутого обвинувачення для мети вирішення питань порушених у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому на цій стадії судового розгляду судом не здобуто очевидних ознак такої недопустимості доказів, які б вимагали їх негайного визнання недопустими і припинення їх дослідження в розумінні вимог ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України. Не встановлено судом й вичерпання можливості їх отримання та перевірки, з метою повного, всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин справи, виявлення як тих, що викривають обвинуваченого, так і тих, що його виправдовують, коли за клопотанням сторін у справі призначено та здійснюється проведення комісійної судово-медичної експертизи, результати якої істотно впливатимуть на оцінку різноскладових обставин цієї справи, які підлягають доказуванню.

Відтак, з огляду на конкретні обставини цього кримінального провадження, не даючи наперед оцінку дослідженим доказам, проте, беручи до уваги їх вагомість і зміст, з яких суд не може дійти однозначного й очевидного висновку про їх неспроможність на вказаній стадії судового розгляду, коли судове слідство у справі триває, остаточно всі учасники справи не допитані, необхідні експертизи не проведено, а відтак докази в повному обсязі не досліджено, а обвинувачений показань суду не давав, версія події з точки зору сторони захисту суду все ще не відома, враховуючи особливу тяжкість інкримінованого злочину проти життя і здоров`я людини, за яким передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, з огляду на конкретні різноскладові обставини, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, беручи до уваги наявність даних про ознаки насильницької смерті потерпілої, які наразі не можна вважати очевидно неспроможними, враховуючи тривалість розслідування, процесуальну поведінку обвинуваченого в ході розслідування спрямовану на приховування доказів, що спричинило ускладнення встановлення всіх обставин справи, коли щодо обвинуваченого в справі відсутні вагомі дані про усталений спосіб життя, про належні гарантії та міцні соціальні зв`язки, які б переважали наявні ризики ухилення від суду, перешкоджання судовому провадженню, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, унеможливлення незаконного впливу на осіб, яких судом остаточно не допитано, запобігання спробам ухилення від суду, перешкоджання судовому розгляду, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на два місяці.

Судом встановлено, що обвинувачений не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків, які б дисциплінували його поведінку, при обранні менш суворого запобіжного заходу.

З огляду на викладене вище, продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на даний час не є значним в розумінні встановлення балансу інтересів судового розгляду й обмежень прав особи на вільне пересування. Такий строк тримання під вартою в контексті цієї складної справи, суд вважає прийнятним і виправданим для втручання в права і свободи обвинуваченого.

За таких обставин на даний час підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу попри сплив часу тримання особи під вартою судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 331, 372 КПК України,

ухвалив:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 18 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя