У Х В А Л А

Іменем України

№ 717/874/22 № 1-в/610/75/2024
м. Балаклія23 липня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

за участю

засудженого: ОСОБА_2 (відеоконференція),

захисників: ОСОБА_3 , (відеоконференція), ОСОБА_4 (відеоконференція),

представника ПВК (№ 17): ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

секретаря: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукачани Дністровського району Чернівецької області, раніше судимого 3 рази,

засудженого:

26.07.2022 Кельменецьким районним судом Чернівецької області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 126 КК України, з урахуванням вироку Чернівецького апеляційного суду від 15.02.2023, до 2 р. позбавлення волі,

початок строку відбування покарання 27.01.2023, кінець 27.01.2025, не відбута частина покарання 06 місяців 04 дні,

в с т а н о в и в:

Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений відбув необхідну частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що працював, робив ремонт у 2-му відділенні, у себе у відділенні робив стелю, обіцяли УДЗ в кінці березня-квітня 2024 року, але відмовили у поданні документів до суду. Отримав стягнення за куріння, а також, коли хворів, після відбою пив чай і отримав ще одне стягнення. Заохочень не має. Вказав, що не є членом ради колективу засуджених, заяв про вступ до ради колективу засуджених не подавав, до адміністрації ПВК (17) не подавав заяву про залучення до праці, не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, заяв про участь у них не подавав.

Захисники просили задовольнити клопотання засудженого.

Представник ПВК (№ 17) вважав відсутніми підстави для задоволення клопотання. Пояснив, що засуджений 02.06.2023 прибув до ПВК (17). За весь час перебування в колонії характеризується незадовільно, до праці не залучається, як платно, так і безоплатно. При цьому за власною ініціативою поліпшував свої побутові умови у своїй спальній секції. Має два порушення режиму відбування покарання за куріння (погашене) та порушення розпорядку дня серед ночі з чашкою чаю ходив по коридору відділення. Вказані стягнення не оскаржував. На теперішній час має одне не зняте і не погашене стягнення, 3 судимості. Невідбута частина покарання складає 6 місяців 4 дні. Засуджений не приймає участі у самодіяльних організаціях засуджених, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, хоча є аж 9 програм, які проводяться, як ПВК (17), так і благодійними організаціями.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, оскільки він сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дійсно, засуджений 27.05.2024 відбув необхідні 1/2 частини строку покарання.

02.06.2023 прибув до Покровської ВК (№ 17), де за характеристикою від 19.02.2024 зарекомендував себе посередньо. Зазначено, що особа регулярно вживала алкоголь до засудження, в установі проходить курс лікування від туберкульозу, висловлює готовність працювати, проте в УВП відсутні такі можливості, допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що отримав догану, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи, не бере участі у програмах, заходах.

19.02.2024 було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання щодо застосування ст. 82 КК України, так як засуджений не довів своє виправлення.

За характеристикою від 12.07.2024 зарекомендував себе негативно. Зазначено, що особа регулярно вживала алкоголь до засудження, в установі проходить курс лікування від туберкульозу, висловлює готовність працювати, проте в УВП відсутні такі можливості, допустив два порушення режиму відбування покарання, за що отримав догани, одне зі стягнень погашене, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи, не бере участі у програмах, заходах.

29.05.2024 було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

За висновком крайньої характеристики від 29.05.2024 зарекомендував себе негативно. Зазначено, що регулярно вживав алкоголь до засудження, до робіт з благоустрою не залучається за власною ініціативою, ставлення до роботи негативне, отримує державну соціальну допомогу з інвалідності, допустив два порушення режиму відбування покарання, за що отримав догани, одне зі стягнень погашене, заохочень не має, не бере участі у програмах, заходах, має негативне ставлення до участі в програмах, усвідомлює, що потребує змін, але при цьому нічого не робить.

Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні під час розгляду судом кримінального провадження визнав повністю. За весь час відбування покарання мав 2 стягнення: 26.07.2023 за паління у невідведеному місці (погашене) та 30.04.2024 за порушення розпорядку дня, не виконав команду «Відбій», за відсутності заохочень.

Згідно характеристики за вироком шкоду потерпілій відшкодував у подвійному розмірі, однак матеріалами особової справи ці дані не підтверджено належними доказами у вигляді квитанції, довідки з бухгалтерії ПВК (№17) тощо.

Клопотання не підлягаю задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно ч. 2, 3 ст. 127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

У колоніях із числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно, створюються ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби. У колоніях можуть створюватися й інші самодіяльні організації засуджених, якщо їхня діяльність не суперечить порядку і умовам відбування покарання.

Засуджений не є членом ради колективу колонії, її керівного органу, самодіяльних організацій засуджених, чисельний склад яких не обмежений.

Не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, заяв про це не подавав.

До праці не долучається, заяв про бажання працювати, про залучення до неоплачуваних робіт не подавав.

Вищевказане також підтвердив представник ПВК (№ 17) в судовому засіданні.

Поведінка засудженого враховується за весь період відбування ним цього покарання.

Одночасно, ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності притягається вже в 5-те; має 4 не знятих і не погашених в установленому законом порядку судимості за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, внаслідок чого має значний кримінальний досвід, втретє реально відбуває покарання у виді позбавлення волі; 08.02.2010 йому було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м'яке покаранням у виді виправних робіт на 1 р. 6 міс. 12 дн. (підставою для чого є переконання адміністрації ВК і суду у тому, що засуджений став на шлях виправлення), тобто з аналогічних даному поданню підстав, однак після цього знову вчинив кримінальне правопорушення; два рази звільнявся від відбування покарання з випробуванням, після чого продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення, за що був засуджений ще 3 рази, має 1 не знате і не погашене у встановленому порядку стягнення за порушення режиму.

На переконання суду хронологія злочинної діяльності засудженого, дані про його особу, значний кримінальний досвід свідчать про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У своїй сукупності дані про особу засудженого та його поведінку, переважно свідчать про те, що позитивно він себе так і не почав проявляти, заохочень не має, не приймає участі у самодіяльних організаціях засуджених, у програмах диференційованого виховного впливу, не працює.

Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

На даного засудженого застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості, виправленні, перевихованні та не поверненні до злочинної діяльності, про що раніше вже завіряв суд та адміністрацію ВК.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, та даних, що характеризують його особу.

Дані характеристики не дають підстав зараз для звільнення засудженого по УДЗ.

Неможливо стверджувати, що відбуваючи чергове покарання після заміни невідбутої частину покарання у виді позбавлення волі на більш м'яке покаранням цей засуджений в черговий раз сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Можливо він лише стає на цей шлях.

Не знайшли в суді свого підтвердження доводи про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

А тому його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст. 537-539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1