Справа № 454/1361/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/807/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 зі змінами на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, та призначено йому покарання: за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2021р. та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу затримання, тобто з 09.03.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 утримання під вартою, залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , діючи повторно, 20.02.2023р. близько 06 години 30 хв., під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, пройшовши до під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 через незачинені на замок вхідні двері, піднявся на площадку між четвертим та п`ятим поверхами, та переконавшись у відсутності осіб таємно викрав бувший у вжитку підлітковий велосипед марки «PROFI», вартістю 2500 грн.

В подальшому, із місця вчинення злочину із викраденим велосипедом втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2500 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи повторно, 20.02.2023р. близько 07 години, під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, пройшов до господарства АДРЕСА_2 через незачинену на замок хвіртку, пройшов на подвір`я, та переконавшись у відсутності власників таємно викрав бувшу у вжитку господарську металеву тачку вартістю 1500 грн.

В подальшому, із місця вчинення злочину із викраденим втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 1500 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Також ОСОБА_7 , діючи повторно, 20.02.2023 близько 16 години, під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, пройшов до приміщення громадської каплички "Діви Марії", яка знаходиться по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, через незачинені на замок вхідні двері, де переконавшись у відсутності осіб таємно викрав із гіпсової фігури із зображенням Матері Божої золотий ланцюжок вагою 8 грам (585 проби) із підвіскою у вигляді розп`яття Ісуса Христа, (виготовлена із звичайного медичного сплаву).

В подальшому, із місця вчинення злочину із викраденим втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 9989,6 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_7 діючи повторно, 22.02.2023р. близько 07 години 30 хв., під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, пройшов через незачинені на замок вхідні двері до першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , та переконавшись у відсутності стороннього нагляду із сходової площадки на першому поверсі таємно викрав бувший у вжитку дитячий візок «ROAN», вартістю 1000 грн.

В подальшому, із місця вчинення злочину із викраденим дитячим візком втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальних збитків на суму 1000 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи повторно, 28.02.2023р. близько 04 години, під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що її власник ОСОБА_14 , який запросив його у гості спить, із кімнат даної квартири таємно викрав бувшу у вжитку чоловічу зимову балонову курточку вартістю 300 грн.; бувші у вжитку штани джинсові вартістю 150 грн; дві нові чоловічі сорочки на довгий рукав вартістю по 400 грн. кожна; футляр із набором інструментів, що складався із плоскогубців, круглогубців, кусачок та трьох індикаторів, вартістю 1000 грн; два кнопочні мобільні телефони марки «Нокіа 2330С», вартістю по 200 грн., три робочі ключі від замка вартістю по 100 грн. кожен, пластиковий чохол на паспорт вартістю 50 грн., а всього на загальну суму 2800 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 із місця вчинення злочину із викраденими речами втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальні збитків на загальну суму 2800 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В подальшому ОСОБА_7 , 28.02.2023р., близько 04 години, з метою викрадення документів, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що її власник ОСОБА_14 , який запросив його у гості спить, із кімнати даної квартири таємно викрав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , усвідомлюючи те, що банківська картка є офіційним документом, яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, та таким чином викрав її з корисливих мотивів, після чого з місця події втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив викрадення офіційного документу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 04 години, з метою викрадення документів, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що її власник ОСОБА_14 , який запросив його у гості спить, із кімнати даної квартири таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , серійний номер НОМЕР_2 , від 03.02.2022, після чого з місця події втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспорта, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

В подальшому ОСОБА_7 09.03.2023р. приблизно в 10 год., діючи повторно, під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із подальшими його змінами та доповненнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, через відсутню вхідну браму, проникнув на загальне подвір`я господарства АДРЕСА_2 , звідки намагався вчинити крадіжку бувшого у вжитку дитячого велосипеда марки «Мадагаскар» вартістю 800 грн. та брухту чорного металу вагою 15,5 кг., вартістю 65,1 грн. всього на загальну суму 865,1 грн., однак, виконавши всі дії, які вважав для доведення крадіжки до кінця, злочин не закінчив, із причин які не залежали від його волі, так як на подвір`ї, виходячи із викраденим брухтом металу, був затриманий власником потерпілим ОСОБА_15 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

На даний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, та призначити покарання: за ч 4 ст.185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 року обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України - у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2021 та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Звертає увагу, що судом першої інстанції при обранні остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та поглинено однакові за видом та розміром покарання у виді 5 років позбавлення волі та 1 року обмеження волі, при цьому остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вважає, що у даному випадку, судом, при обранні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, всупереч ч.1 ст.70 КК України поглинено однакові за видом та розміром покарання, тобто безпідставно обрано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Акцентує, що при призначенні покарання обвинуваченому відповідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, необхідно врахувати ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії проступків та тяжких злочинів, особу винного, який неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, відбуваючи раніше призначені покарання, належних висновків не зробив та продовжив злочинну діяльність, будучи звільненим 22.12.2022 від відбуття покарання у виді позбавлення волі, умовно-достроково, із невідбутим терміном 1 рік 5 місяців та 27 днів, уже 20.02.2023 вчинив новий тяжкий злочин.

До початку судового розгляду прокурор подав зміни до апеляційної скарги, у яких просить оскаржуваний вирок у частині засудження ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України по епізодах викрадення 20.02.2023 майна потерпілого ОСОБА_11 , викрадення 22.02.2023 майна потерпілої ОСОБА_13 , а також закінченого замаху на викрадення 09.03.2023 майна потерпілого ОСОБА_15 - скасувати, і в цій частині кримінальне провадження закрити у зв`язку з декриміналізацією викрадення майна, відповідно до ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за епізодом викрадення 20.02.2023 майна потерпілої ОСОБА_12 і за епізодом викрадення 28.02.2023 майна потерпілого ОСОБА_17 за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Вирок в частині засудження ОСОБА_7 по епізодах незаконного проникнення 20.02.2023 до сховища потерпілого ОСОБА_10 і викрадення його майна за ч.4 ст.185 КК України, викрадення 28.02.2023 банківської картки потерпілого ОСОБА_14 , за ч.1 ст.357 КК України та викрадення 28.02.2023 паспорта потерпілого ОСОБА_14 , за ч.3 ст.357 КК України - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за епізодом незаконного проникнення 20.02.2023 до сховища потерпілого ОСОБА_10 і викрадення його майна на суму 2500 грн. з ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та за ч.3 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2021 та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що у зв`язку із прийняттям Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст.51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2684 грн.

Отже, вирок у частині засудження ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України по епізодах викрадення 20.02.2023 майна потерпілого ОСОБА_11 , викрадення 22.02.2023 майна потерпілої ОСОБА_13 , а також закінченого замаху на викрадення 09.03.2023 майна потерпілого ОСОБА_15 , підлягає скасуванню, а кримінальне провадження у цій частині підлягає закриттю у зв`язку з декриміналізацією викрадення майна, відповідно до ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Також прокурор вказує, що зважаючи на спосіб вчинення 20.02.2023 крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 , а саме скоєння її з проникненням до сховища, дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України. При вирішенні питання наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України вважає, що слід виходити із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки та переоцінки доказів.

Крім цього прокурор вказує, що всупереч положенням ч.3 ст.61 КК України, місцевий суд за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, призначив ОСОБА_7 , який досяг пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу із змінами та просив таку задоволити.

Захисник та обвинувачений не заперечили апеляційну скаргу сторони обвинувачення із змінами.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів враховує положення ч.2 ст.404 КК України, згідно яких суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як передбачено положеннями ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст.51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів враховує, що самим Кримінальним кодексом України не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, а тому зміна КУпАП Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, і Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024 має зворотню дію в часі і поширюється на діяння обвинуваченого ОСОБА_7 , вчинені ним 20.02.2023, 22.02.2023, 28.02.2023, 09.03.2023 року.

З урахуванням положень п.5 р. XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно ст.7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 становив 2684 грн.

З урахуванням наведеного, податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1342 грн.

Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинену у 2023 році, з врахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ , настає за вчинення крадіжки на суму 2684 грн. та більше.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення у 2023 році крадіжок чужого майна.

Згідно матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду: 20.02.2023 потерпілому ОСОБА_10 на суму 2500 грн.; 20.02.2023 потерпілому ОСОБА_11 на суму 1500 грн.; 20.02.2023 потерпілій ОСОБА_12 на суму 9989,6 грн.; 22.02.2023 потерпілій ОСОБА_13 на суму 1000 грн.; 28.02.2023 потерпілому ОСОБА_14 на суму 2800 грн. А також 09.03.2023 обвинувачений намагався таємно заволодіти майном потерпілого ОСОБА_15 на суму 865,1 грн. однак, виконавши всі дії, які вважав для доведення крадіжки до кінця, злочин не закінчив, із причин які не залежали від його волі.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого за епізодами: від 20.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_10 (2500 грн.); від 20.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_11 (1500 грн.); від 22.02.2023 щодо потерпілої ОСОБА_13 (1000 грн.); від 09.03.2023 щодо потерпілого ОСОБА_15 (865,1 грн.) була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн., то, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та положення ст. 407 КПК України, з мотивувальної частини оскаржуваного вироку слід виключити покликання на вчинення ОСОБА_7 цих кримінальних правопорушень, оскільки вказані діяння, з огляду на наведене вище, не підпадають під кримінальне каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги апеляційні доводи прокурора про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України по епізоду вчинення обвинуваченим 20.02.2023 крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції хоча і кваліфікував дії ОСОБА_7 за епізодом від 20.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_10 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та в умовах воєнного стану, проте така кваліфікуюча ознака, як проникнення у сховище, на переконання колегії суддів у цьому випадку відсутня.

Так, під сховищем слід розуміти частину території, відведену для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яка обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною, а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, сейфи і тому подібні сховища.

При цьому, не кожна територія, що охороняється, може бути визнана сховищем. Ним визнається лише територія, спеціально відведена для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей.

Згідно встановлених місцевим судом по даному епізоду фактичних обставин справи, ОСОБА_7 , діючи повторно, 20.02.2023р. близько 06 години 30 хв., під час воєнного стану, з метою вчинення крадіжки чужого майна для власного збагачення, пройшовши до під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 через незачинені на замок вхідні двері, піднявся на площадку між четвертим та п`ятим поверхами, та переконавшись у відсутності осіб таємно викрав бувший у вжитку підлітковий велосипед марки «PROFI», вартістю 2500 грн.

Тобто, обвинувачений вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_10 з під`їзду багатоквартирного житлового будинку, що є місцем загального користування, та не є територією, яка спеціально відведена для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей.

Таким чином відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, за якою настає кримінальна відповідальність у випадку незаконного проникнення до житла чи іншого володіння особи, по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 ..

Водночас, колегія суддів визнає обґрунтованими змінені апеляційні доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, місцевий суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак, на час постановлення оскаржуваного вироку, з огляду на положення, передбачені ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досяг пенсійного віку.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував наведені вимоги закону та призначив ОСОБА_18 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, покарання у виді обмеження волі.

Санкцією ч.1 ст.357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Санкцією ч.3 ст.357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Ураховуючи конкретні обставини кримінального провадження, враховані місцевим судом обставини, передбачені ст.65 КК України, з огляду на повноваження суд апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у даному випадку обвинуваченому ОСОБА_18 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, слід призначити інше покарання, а ніж обмеження волі, у межах санкцій цих статей, а саме у виді штрафу.

Також колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду та наведених вище обставин, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України, у спосіб, який був обраний місцевим судом, а саме шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вироку Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2021 року.

При цьому, враховуючи положення ст.420 КПК України у даному випадку відсутні обставини для ухвалення судом апеляційної свого вироку.

Враховуючи встановлене під час апеляційного розгляду, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 слід змінити.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 зі змінами задоволити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за епізодами: від 20.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_10 ; від 20.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_11 ; від 22.02.2023 щодо потерпілої ОСОБА_13 , та закрити кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України щодо ОСОБА_7 за цими епізодами на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку Сокальського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України щодо ОСОБА_7 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за:

-ч.4 ст.185 КК України (за епізодами від 20.02.2023 щодо потерпілої ОСОБА_12 та від 28.02.2023 щодо потерпілого ОСОБА_14 ) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;

-ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2021 та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання, тобто з 09.03.2023 року.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: