ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3204/24 Справа № 204/7388/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року відмовлено в задоволенні подання т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має одне стягнення та одне заохочення, працевлаштований оператором котельні установи, до праці ставиться сумлінно.

На думку суду, обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задвольнити подання установи виконання покарань про його умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що під час відбуття покарання він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, за що має заохочення, у повному обсязі довів своє виправлення, визнає свою провину у вчиненні злочину, щиро кається.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі, а тому, на думку апеляційного суду, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на те, що обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання, що, на думку суду першої інстанції, вказує на передчасність його звільнення.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки, як видно з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , він станом на 14.08.2024 відбув більше ніж 2/3 строку покарання, за період відбування покарання характеризується позитивно, завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має одне стягнення та одне заохочення, працевлаштований оператором котельні установи, до праці ставиться сумлінно, що, у своїй сукупності, на думку начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», свідчить про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання, крім матеріально-правових підстав визначених у ст. 81 КК України, є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого вже відбулись, що підтверджується прагненням до неухильного дотримання умов відбування покарання, проходження ним програм соціального виховання, залучення до праці та застосування дисциплінарних заохочень.

Отже, враховуючи позитивну характеристику засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення волі, наявність заохочення та відсутність непогашених стягнень, незначний залишок невідбутої частини покарання, у своїй сукупності свідчать про те, що мета покарання, визначена ч. 2 ст. 50 КК України у цьому випадку досягнута та засуджений не лише став на шлях виправлення, а й довів його, що є підставою для звільнення його від подальшого відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання т.в.о. начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 з-під варти в залі Дніпровського апеляційного суду, негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4