Справа № 336/5451/24
Пр. 1-кп/336/1020/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , в режимі відеоконференцзв`язку, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000371 від 06.03.2024, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороніне Білопільського району Сумської області, громадянина України, який отримав повну загальну середню освіту, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , займав посаду командира 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 11 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону, у військовому званні «старший солдат», на утриманні малолітніх та інших осіб не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в ДУ "Запорізький слідчий ізолятор", раніше судимого:

- 06.08.2021 вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч.1 ст.122 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки; залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.02.2022; звільнений за відбуттям строку покарання 11.11.2022;

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду командира 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 11 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону, у військовому званні «старший солдат». Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та перебуваючи на вказаній вище посаді, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року N2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року N576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України N622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, шляхом привласнення знайденого, з метою подальшого незаконного зберігання та збуту автомат АКС-74У номер НОМЕР_2 та набої у кількості 172 одиниці.

Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, маючи умисел на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, незаконно, зберігаючи при собі зазначені предмети, приніс їх до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке винаймав та в якому фактично проживав, де незаконно зберігав їх з метою подальшого збуту до 19.03.2024.

19.03.2024, приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут вогнепальної зброї та боєприпасів, перебуваючи у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , зустрівся із ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва у рамках кримінального провадження. В подальшому, ОСОБА_3 збув, шляхом передачі із рук в руки, за грошову винагороду від ОСОБА_6 , у сумі 16 000 гривень, бойову нарізну автоматичну вогнепальну стрілецьку зброю - автомат конструкції Калашникова «АКС-74У», калібру 5,45?39 мм, номер НОМЕР_2 , та набої у кількості 172 одиниці, що є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими патронами калібру 5,45*39 мм.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнав, надав пояснення, які відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, дату, час, місце й спосіб його скоєння, щиро розкаявся.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_3 показав суду, що з початку 2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 у званні старшого солдата. Восени 2023 року на полі бою, перебуваючи на Оріхівському напрямку, він знайшов трофейну зброю - автомат «АКС-74У» для власного використання, та подальшого продажу, який зберігав у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , тобто, за місцем фактичного проживання, до 19.03.2024. ОСОБА_7 у кількості 172 од. були видані ОСОБА_3 для виконання бойового завдання, проте їх він також вирішив не використовувати та зберігав у вказаному місці, розуміючи заборону на таке зберігання та подальший збут як зброї, так і набоїв без передбаченого законом дозволу, якого не отримував. Так, через знайомого, приблизно за тиждень до події, ОСОБА_3 попрохав знайомого знайти ймовірного покупця автомата та набоїв. До нього за місцем проживання приїхав ОСОБА_8 , з яким раніше він не був знайомий, за рекомендацією знайомого, який оглянув автомат із набоями, після чого вони із ОСОБА_3 домовились про зустріч за тиждень, за місцем проживання ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_3 здійснив продаж автомата та набоїв, вказаних у обвинувальному акті, при цьому їх характеристики та кількість набоїв не спростовував, - ОСОБА_9 за грошові кошт у сумі 16 000 гривень, які вказана особа передала йому готівковими коштами. При цьому, вартість визначив самостійно. Має намір продовжувати військову службу, у скоєному щиро розкаюється.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, судом визнано за можливе провести розгляд провадження із застосуванням норми ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні, а саме, за згодою всіх учасників судового провадження, судом не досліджувався повний обсяг доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Так, згідно з встановленим порядком судового розгляду кримінального провадження судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме надані стороною обвинувачення матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, письмові докази, а також здійснено допит обвинуваченого.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Рішення про припинення або скасування воєнного стану відповідно до ст.7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не приймалось.

Особливості володіння та зберігання зброї, за наявності відповідного дозволу, передбачено Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року N2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року N576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України N622 від 21 серпня 1998 року.

За даними протокола огляду від 19.03.2024, складеного старшим слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , в присутності ОСОБА_6 та понятих, у приміщенні кабінету №18 ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину, у формі оперативної закупки вогнепальної зброї у ОСОБА_3 , видано грошові кошти у сумі 18 000 гривень номіналом по 1 000 гривень, а саме купюри: ВС 2311611, АЖ 2885334, ГН 1176577, ВС 5425286, АТ 3916314, АЛ 8805999, БП №1912970, БР 1037654, ГР 9170724, АТ 7366733, ГП 9387687, ГР 1031719, БР 3090118, ЕГ 1201823, АК 0811426, ГР 4573455, АТ 8817931, АС 6504259. 16 000 гривень з вказаної суми реалізовано для проведення оперативної закупки в межах даного провадження.

За даними висновка експерта СЕ-19/108-24/5284-БЛ від 20.03.2024 за результатами проведення судової експертизи зброї (балістичного дослідження зброї та боєприпасів) надані на дослідження 6 предметів, схожих на патрони, є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45*39 мм, виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автоматів конструкції Калашнікова зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів конструкції Калашнікова зразка 1974 року (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї відповідного калібру; придатні для стрільби. Наданий на дослідження предмет, схожий на автомат, є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю - автоматом конструкції Калашникова зразка 1974 року, з укороченим стволом та складаним прикладом, «АКС-74У», калібру 5,45?39 мм, номер НОМЕР_2 . Предметом дослідження експертизи (висновок СЕ-19/108-24/5335-БЛ від 22.03.2024) стали й 166 набоїв, які надані на дослідження в межах даного провадження. За результатами дослідження експерт дійшов тотожних висновків у порівнянні із 6 набоями, що стали предметом попереднього дослідження.

Так, відповідно до наданих свічень та досліджених висновків, суд встановив, що предметом злочину є саме автомат «АКС-74У», калібру 5,45?39 мм, номер НОМЕР_2 та 172 патрони, які відносяться до боєприпасів нарізної вогнепальної стрілецької зброї є бойовими проміжними патронами калібру 5,45*39 мм, призначеними для стрільби з автоматів конструкції Калашнікова зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів конструкції Калашнікова зразка 1974 року (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї відповідного калібру, всі вказані предмети придатні для стрільби.

Крім того, згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.09.2023, старшого солдата ОСОБА_3 вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою, вказаною в обвинувальному акті. З 20.10.2023 виключений з котлового забезпечення (копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.10.2023).

За приписами ч.1 ст.84, ч.1 ст.86 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є, зокрема, показання, документи та висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні: джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання (постанова Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №293/1947/20, провадження № 51-2110км23).

Так, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, а дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання, та збут вогнепальної зброї й бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує такі обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Scoppola v. Italy (№2) (Заява №10249/03)» від 17.09.2009, констатовано, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66-67 КК України), визначенні «інші обставини справи» або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України, тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №373/870/22, провадження № 51-4235 км 22).

Так, діяння, передбачене ч.1 ст.263 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

За даними КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 26.03.2024, ОСОБА_3 восени 2023 року проходив нетривале стаціонарне лікування у зв`язку із посткомоційним синромом, посттравматичним стресовим розладом, до лікаря нарколога за медичною допомогою не звертався.

За приписами ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Так, суд бере до уваги безпосередню участь ОСОБА_3 у відсічі збройної агресії РФ під час особливого періода.

Обставин, які обтяжують покарання особи відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Також, суд враховує й відомості про особу обвинуваченого, який мав постійне місце реєстрації, раніше судимий, розлучений, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, стійких соціальних зв`язків не має.

Судом не встановлено достатньо підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст.69 КК України, оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного на переконання суду немає.

Альтернативного виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ніж позбавлення волі, чинним законом не встановлено.

Тому за результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, відсутність тяжких наслідків з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.1 ст.263 КК України, на строк три роки, що відповідає загальним засадам призначення покарання та є мінімально можливим розміром покарання відповідно до санкції названої норми особливої частини КК України.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Суд наголошує, що на території України триває воєнний стан, а обвинувачений, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, зобов`язаний був непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

З врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та мети покарання підстав для висновку суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання та прийняття рішення відповідно до ст.75, 76 КК України судом не встановлено. Звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, за обставин цього кримінального провадження, триваючого характеру злочину, не зможе забезпечити реалізацію приписів статей 50, 65 КК України.

Редакція ч.5 ст.72 КК України в актуальній на час постановлення вироку суду редакції передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті. Тому період попереднього ув`язнення обвинуваченого по дату набрання вироком законної сили включно необхідно зарахувати обвинуваченому у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/2240/24, пр. № 1-кс/336/349/2024 від 21.03.2024, а також протокола затримання особи, 19.03.2024 ОСОБА_3 затриманий у порядку ст.208 КПК України, крім того, до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу в разі внесення застави.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання, тобто, з 19.03.2024.

За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/2240/24, пр.1-кс/336/343/2024 від 21.03.2024, яка набрала законної сили 27.03.2024, підлягає скасуванню, оскільки вжитий як захід забезпечення кримінального провадження та в подальшому його збереження не є необхідним.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались.

Суд також вважає за необхідне розглянути питання щодо речових доказів у даному провадженні з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Так, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Оскільки після проведення експертизи СЕ-19/108-24/5284-БЛ від 20.03.2024 автомат АК з маркуванням 90 571589, з наплічним ременем, 4 магазина, 3 стріляні гільзи, протирка каналу ствола в сейф-пакеті 2092461, 3 кулі в сейф-пакеті 0839358 повернуті ініціатору проведення експертизи; після експертизи СЕ-19/108-24/5335-БЛ від 22.03.2024 повернуто 155 патронів та 11 гільз у сейф-пакеті 2831786, з урахуванням положень ст.96-1,96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до предметів злочину, тобто, примусово безоплатно вилучити за рішенням суду у власність держави автомат із ременем та протиркою каналу ствола, 4 магазини, 155 патронів. Інші з зазначених предметів підлягають знищенню.

Відповідно до клопотання обвинуваченого, вилучений мобільний телефон та банківська картка підлягають поверненню ОСОБА_3 за приналежністю.

Згідно з п.3 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Так, грошові кошти у загальній сумі 18 000 гривень, визнані речовими доказами, 16 000 гривень з яких застосовані під час оперативної закупівлі, до цього видані для проведення слідчої дії, як це знайшло своє підтвердження під час розгляду провадження. Відповідно, грошові кошти у загальній сумі 18 000 гривень підлягають поверненню Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. В цьому контексті суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 01.10.2019 у справі № 760/5853/18 (провадження № 51-716км19).

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки проведення по справі експертиз здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, документально підтверджені процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз, мають бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Так, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні склали 4 922,32 гривень та підтверджені наявними довідками про витрати, а саме, за проведення судових експертиз: висновок СЕ-19/108-24/5284-БЛ від 20.03.2024 (2 271,84 гривень) та СЕ-19/108-24/5335-БЛ від 22.03.2024 (2 650,48 гривень).

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні з обов`язковим врученням (надісланням) учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 84-86, 89, 91-95, 98-100, 131, 349, 367-371, 373-374, 376, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

До набрання даним вироком законної сили запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Початок строку відбування ОСОБА_3 призначеного покарання обчислювати від дня його фактичного затримання з 19.03.2024, зарахувавши період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 19.03.2024 по дату набрання вироком суду законної сили включно у строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зняти арешт з грошових коштів у сумі 16 000 гривень, купюрами номіналом та серією 1000 гривень АЛ8805999, 1000 гривень АТ3916314, 1000 гривень БП1912970, 1000 гривень ГР9170724, 1000 гривень АТ8817931, 1000 гривень БР3090118, 1000 гривень БР1037654, 1000 гривень ГР1031719, 1000 гривень АТ7366733, 1000 гривень ГП9387687, 1000 гривень ЕГ1201823, 1000 гривень АС6504259, 1000 гривень АК0811426, 1000 гривень ГР4573455, 1000 гривень АЖ2885334, 1000 гривень ВС5425286; мобільного телефону РОСО, imei НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_5 ; банківської картки «ПриватБанк» НОМЕР_6 , які вилучені 19.03.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , накладений відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/2240/24, пр.1-кс/336/343/2024 від 21.03.2024.

Застосувати до автомата АКС-74У номер НОМЕР_2 , з наплічним ременем та протиркою каналу ствола, 4 магазинів, 155 патронів, які передані в камеру схову речових доказів ВП №3 ГУНП в Запорізькій області, спеціальну конфіскацію, а саме, примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Речові докази - 3 кулі, 14 гільз, сумку, видану ОСОБА_6 - які передані в камеру схову речових доказів ВП №3 ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Грошові кошти у загальній сумі 18 000 гривень, визнані речовими доказами та передані на зберігання, - повернути Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Мобільний телефон «РОСО», imei НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з сім-карткою та банківську картку НОМЕР_6 , які передані в камеру схову речових доказів ВП №3 ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_3 за приналежністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП судом не встановлено, процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 4 922,32 гривень (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні 32 копійки) на користь держави.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Роз`яснити, що обвинувачений, захисник мають право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та іншим учасникам справи в разі їх присутності під час проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення за допомогою засобів електронного листування та засобів поштового зв`язку надіслати для вручення обвинуваченому через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку проголосити його резолютивну частину з обов`язковим врученням (надісланням) учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1