"17" вересня 2024 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 152/1242/24
Номер провадження: 1-кп/150/57/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні № 0000070 від 04 липня 2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Тургай, Єрмантауський район, Целіноградська область, Казахстан, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, під час конфлікту з ОСОБА_4 , нанесла кулаком правої руки п`ять ударів у ліву ділянку обличчя останньої та три удари по лівому плечі. Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, взяла у праву руку поліпропіленову планку завдовжки близько 70 см та нанесла нею 4 удари в область спини та ніг ОСОБА_4 , від чого остання отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 59 від 20 серпня 2024 року у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: множинні синці в ділянці лівої половини обличчя (ліва надбрівна ділянка, щока, підборіддя); в ділянці лівого плечового суглобу, по задній поверхні лівої половини грудної клітини, в поперековій ділянці, лівому колінному суглобі, садна на ногах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

В обвинувальному акті викладено клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений у присутності захисника не оспорював встановлені під час досудового розгляду обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження.

Відповідну заяву щодо згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні подано також потерпілою у кримінальному провадженні.

Судом шляхом дослідження відповідних заяв встановлено, що сторони, які обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву, в якій зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розгляду обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно заяви від 30 серпня 2024 року обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_5 , в присутності якого і написано заяву.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджуються матеріалами кримінальних проваджень, що надані суду.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Відповідно до ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання відсутні.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є проступком.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.211.2007 р.).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини його вчинення та особу винного, суд вважає що виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових проступків, можливе при призначенні покарання у виді штрафу. Визначені даним вироком вид та міра покарання є достатніми для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пунктами 12, 13, 14 частини 1 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст., ст.100, 368, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_6 СУПЕРСОН