Справа № 642/6736/24
Провадження № 1-кп/642/706/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику учасників судового провадження кримінальне провадження № 000066 від 06.09.2024 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, з вищою освітою, уродженця м. Харкова, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого: 22.05.2023 Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. (штраф не сплачено), не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

06 вересня 2024 року військовослужбовець Збройних сил України солдат, колишній водій-електрик відділення штабних машин роти управління батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , призначений до коменданта району зосередження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у місті Зміїв, Харківської області.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом.

Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 , був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не встав та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжив протиправну діяльність при наступних обставинах: 06 вересня 2024 року, приблизно о 08 години 00 хвилин, точного часу в ході дізнання не встановлено, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , поруч з будівлею «Нова Пошта відділення №1» знайшов на землі паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, розуміючи, що вміст згортка психотропна речовина «солі», підібрав його та сховав до пачки з-під цигарок, залишивши собі знайдену речовину для власного вживання, без мети збуту, тим самим вчинивши придбання психотропної речовини.

Продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_3 , зберігаючи в правій кишені своїх шортів пачку з-під цигарок, всередині з придбаною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, того ж дня рейсовим автобусом «Зміїв-Харків» вирушив з міста Зміїв Харківської області до міста Харкова, тим самим вчинив незаконне перевезення наркотичного засобу.

Так, 06.09.2024 приблизно об 11 год. 20 хв. ОСОБА_3 зайшов до вестибюлю станції Харківського метрополітену «Вокзальна», за адресою: м. Харків, Холодногірський р-н, м-н Привокзальний, 2-М, де до нього підійшли поліцейські відділу поліції в метрополітені, з метою проведення превентивних заходів відповідно до ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», по виявленню осіб, які мають при собі зброю чи вибухові пристрої, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори, та на запитання працівника поліції під час встановлення особи, чи має він при собі речі, виключені з цивільного обігу, ОСОБА_3 повідомив про наявність у нього психотропної речовини «солі», яку у передбаченому законом порядку вилучено під час слідчої дії огляд місця події у період з 12 год. 34 хв. по 12 год. 48 хв. від 06.09.2024 і поміщено до сейф-пакета, з пояснювальним написом та підписами понятих і учасників огляду місця події, опечатаного в їх присутності.

Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-24/26660-НЗПРАП від 17.09.2024, надана на дослідження речовина, масою: 0,6678 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу речовини, становить: 0,4867 г, обіг якої згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 заборонено, у зв`язку із чим ОСОБА_3 , своїми умисними діями, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для власного вживання, без мети збуту незаконно придбав та зберігав психотропну речовину, обіг якої заборонений.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, заяви щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, розписки підозрюваного та його захисника про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваного та його захисника про отримання копій матеріалів кримінального провадження, а також матеріали досудового розслідування, а саме документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Судом встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та ОСОБА_3 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Положеннями частини другої, третьої статті 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до частини третьої статті 382 КПК України, суд не вбачає.

З урахуванням поданих учасниками судового провадження заяв та наведених обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень частини другої статті 382 КПК України.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, доходить висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 309 КК України, тобто як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 309 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні вказаного вище кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, доведена повністю.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу.

Вивченням особи обвинуваченого cудом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є громадяном України, одружений, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку в КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» не перебуває, судимий.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно зі статтею 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до статті 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи вчинення обвинуваченим кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги статті 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 1 статті 309 КК України, з застосуванням статті 75 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При цьому, суд враховує, що вироком Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська від 22.05.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн., штраф на даний час не сплачено, тому відповідно до положень ст. ст. 71, 72 КК України вказаний вирок необхідно виконувати самостійно.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі частини другої статті 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) роки.

На підставі статті75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2023 в частині призначеного ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 34000 грн. виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 2271 (дві тисячі двісті сімдесят один) гривню 84 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи № СЕ-19/121-24/26660-НЗПРАП від 17.09.2024.

Речові докази: речовина, масою: 0,6678 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу речовини, становить: 0,4867 г - після набрання вироком законної сили знищити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини першої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1