Справа № 278/2239/17
Ухвала

Іменем України

09 жовтня 2024 року м.Житомир

Колегія суддів Корольовського районного суду м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000049 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

встановила:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

08 листопада 2023 року на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 06.11.2023 року надійшли матеріали кримінального провадження №0000049 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

15 листопада 2023 року за вхідним номером №39049/23 від обвинуваченого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про відвід члена колегії суддів - судді ОСОБА_3 . Свою заяву про відвід ОСОБА_6 . мотивував тим, що суддя ОСОБА_3 не має спеціалізації для розгляду кримінальних справ та не є членом відповідної колегії суддів Корольовського районного суду м. Житомира, внаслідок чого підлягає відводу.

Крім цього, 16 листопада 2023 за вхідним №39122/23 від обвинуваченого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про відвід члена колегії суддів - судді ОСОБА_2 . Свою заяву про відвід ОСОБА_6 . мотивував тим, що суддя ОСОБА_2 не має спеціалізації для розгляду кримінальних справ та не є членом відповідної колегії суддів Корольовського районного суду м. Житомира, внаслідок чого також підлягає відводу.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заяву про відвід суддів учасників суддівсько колегії підтримав та просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала заяву свого підзахисного.

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 за її безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового провадження колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Статтею 75 Кримінального процесуального кодексу України передбачений перелік обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Серед передбачених ст. 75 КПК України підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні законодавець зазначає, зокрема, існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Таким чином, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Вирішальне значення при цьому, має можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні.

Відповідно до статті 8 цього Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою. Водночас частиною п`ятою цієї ж статті обумовлено, що справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ, як передбачено частиною другою статті 18 та частиною п`ятою статті 128 зазначеного Закону, визначають збори суддів місцевого суду шляхом прийняття відповідного рішення.

Повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями та порядок здійснення автоматизованого розподілу судових справ регламентовані Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення про АСДС), затвердженим рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами).

Так, пунктом 1 Розділу VII Положення про АСДС визначено, що збори суддів відповідного суду визначають спеціалізацію кожного судді суду відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА України (наказ ДСА України від 21.12.2018 № 622 (зі змінами, внесеними наказом ДСА України від 30.04.2020 № 209, погодженими рішенням Ради суддів України від 24.04.2020 № 26)).

Для кожного судді може бути визначена більш ніж одна спеціалізація. Визначення спеціалізації суддів у суді, в тому числі слідчих суддів, має забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження через відсутність суддів відповідної спеціалізації.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. У випадках, визначених законом, а також за рішенням зборів суддів відповідного суду може запроваджуватися спеціалізація суддів з розгляду конкретних категорій справ.

Натомість, обов`язкове запровадження спеціалізації суддів у місцевих загальних та апеляційних судах визначено лише для розгляду кримінальних проваджень щодо неповнолітніх. Одночасно, судді з такою спеціалізацією не звільняються від виконання обов`язків судді відповідної інстанції, проте, здійснення ними таких повноважень ураховується при розподілі судових справ та має пріоритетне значення. Крім того, судді однієї спеціалізації не обмежені розглядати лише конкретні категорії справ.

Підпунктом 2.3.10 пункту 2.3. Положення про АСДС (у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року № 58) встановлено, що збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ.

Водночас, підпунктом 2.3.21 пункту 2.3 Положення про АСДС передбачено, що автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, в яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями. Це означає, що в суді, в якому рішенням загальних зборів суддів визначено спеціалізацію суддів, у випадках, коли її застосування неможливе, автоматизований розподіл судових справ повинен здійснюватися між усіма суддями незалежно від їхньої спеціалізації. Іншими словами, застосовується принцип універсальності суддів, які можуть бути залучені до розгляду будь-якого провадження, яке відповідає предмету відання загального суду.

При застосуванні правил внутрішньої спеціалізації суддів потрібно виходити з єдності правового статусу судді, що передбачає можливість здійснення ним правосуддя у будь-якій справі, віднесеній до юрисдикції конкретного суду (за винятком тих випадків, що прямо передбачено законом).

Обов`язковим є лише врахування спеціалізації під час визначення судді для розгляду кримінального провадження стосовно неповнолітньої особи та головуючого у складі суду під час колегіального розгляду такого провадження.

Рішенням Ради суддів України 11.06.2021 № 18 внесені зміни до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, якими доповнено підпункт 2.3.13 пункту 2.3 абзацом десятим такого змісту : «у разі неможливості визначення судді-доповідача з числа суддів відповідної спеціалізації (судової палати), у разі неможливості визначити склад колегії з числа суддів відповідної спеціалізації (судової палати).

Отже, доводи обвинуваченого про порушення внутрішніх Засад використання автоматизованої системи документообігу Корольовського районного суду м. Житомира при розподілі справи 13.11.2023, яким визначені судді, які викликають сумнів у їх неупередженості, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, заслуговуючих на увагу обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у неупередженості суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , обвинувачений не навів і доказів на підтвердження їх існування не надав.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід членів колегії суддів - суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 371, 372 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід членів колегії суддів - судді ОСОБА_3 та судді ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2