ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1420/24 Справа № 199/5453/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000887 від 12 липня 2024 року від стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ямпіль Краматорського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години ранку строком до 06.09.2024 включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, та ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у виді нічного домашнього арешту, що забезпечить належну його процесуальну поведінку і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор посилається на обставини, які викладені в повідомленні про підозру та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, так як повідомлена йому підозра ґрунтується на їх показах, він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів.

Прокурор зазначає також, що під час досудового слідства не встановлено всіх осіб, причетних до скоєння злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , заплановано призначення експертиз та проведення допиту свідків у кримінального провадженні. Отже є підстави вважати, що підозрюваний буде незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів з метою уникнення від кримінальної відповідальності, при цьому перешкоджаючи встановленню істини. Посилаючись на практику ЄСПЛ, прокурор вважає, що тримання під вартою підозрюваного у даному провадженні є виправданим і більш м`який запобіжний захід не здатен нівелювати заявлені ризики.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак слідчий суддя дійшов висновку, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у виді нічного домашнього арешту, що буде співмірним і відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Крім того, слідчий суддя, застосовуючи домашній арешт в нічний період доби та заборонивши підозрюваному залишати місце свого фактичного проживання на час дії запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність постійного місця роботи, та не мотивував належним чином прийняте рішення.

Слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, є внутрішньо переміщеною особою, уродженцем міста Ямпіля Краматорського району Донецької області, має місце реєстрації у АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в орендованій його співмешканкою квартирі у місті Дніпрі. При цьому точну адресу орендованої квартири слідчий суддя не перевірив належним чином та застосував до підозрюваного нічний домашній арешт із забороною покидати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 без зазначення орендованої квартири в цьому будинку.

Крім того, слідчий суддя, встановивши наявність ризику у вигляді можливого впливу на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК), не поклав на підозрюваного обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК, - утримуватися від спілкування з ними з метою запобігти настанню вказаного ризику і, відповідно, не мотивував це у своєму рішенні.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає вищевикладені висновки слідчого судді необґрунтованими та такими, що містять істотні суперечності, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

З матеріалів провадження слідує, що у провадженні СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000887 від 12 липня 2024 року за ч. 2 ст. 345 КК за фактом умисного заподіяння працівникам правоохоронних органів легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

12 липня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК.

12 липня 2024 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яка підтверджується, зокрема, протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого та іншими доказами, копії яких долучені до клопотання слідчого та не оскаржуються прокурором в апеляційній скарзі.

Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Розглянувши клопотання слідчого, апеляційний суд доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що підозрюваний, перебуваючи без жодного запобіжного заходу та усвідомлюючи суворість можливого покарання, враховуючи також дані про його особу, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до даних про особу підозрюваного, останній немає міцних соціальних зв`язків, неодружений, на утриманні дітей не має, є внутрішньо переміщеною особою та проживає в орендованій його цивільною дружиною квартирі, офіційно не працевлаштований, що підвищує ризик втечі останнього.

Тяжкість покарання, передбачене ч. 2 ст. 345 КК у виді позбавлення волі до п`яти років, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні такого ризику, апеляційний суд зважає на початкову стадії кримінального провадження і ймовірність реалізації даного ризику в майбутньому для запобігання чому і застосовуються запобіжні заходи.

Отже, заявлені стороною обвинувачення ризики об`єктивно існують та уникнути настання яких неможливо без застосування до підозрюваного жодного запобіжного заходу.

Водночас, перевіряючи доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти вказаним ризикам, апеляційний суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи, що підозрюваний раніше не судимий, то за вимогами п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Прокурор жодних доводів не наводить в апеляційній скарзі, як і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав відомості, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Тобто прокурор не довів наявність цих обставин ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, а тому з огляду на вищевказані вимоги закону, до підозрюваного неможливо застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з викладеним та враховуючи вимоги п. 3 ч. 2 ст. 183, ч. 2 ст. 177 КПК, апеляційна скарга прокурора в цій частині є безпідставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, проте з огляду на вищевикладені вимоги закону, для запобігання таким ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також пов`язаний з обмеженням свободи особи, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06 вересня 2024 року, включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- цілодобово не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали направити прокурору для контролю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4