Провадження № 1-кс/643/1171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001309 від 05.04.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 345 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого електромеханіком КСП «Харківміськліфт», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

установив:

ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчинені кримінальних правопорушень за наступних обставин: 05.04.2024, близько 07:00, солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 , які є військовослужбовцями Збройних сил України і водночас представниками влади, здійснювали свої службові обов`язки на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.2024, перебуваючи біля ринку «Океан», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де підійшли до ОСОБА_5 з метою виконання мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану, зокрема уточнення військово-облікових даних останнього та вручення, при встановленні підстав, повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово лікарської комісії і вирішення питання про його придатність для проходження військової служби.

Побачивши військовослужбовців у військовій формі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, ненадання військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 документів, що посвідчують особу, з метою ухилення від виконання визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ускладнення та припинення діяльності військовослужбовцями Збройних Сил України законної діяльності з розшуку та оповіщення військовозобов`язаних запасу.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізуючи власний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, знаходячись біля ринку «Океан», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи що перед ним знаходяться військовослужбовці, які були одягнені у відповідний формений одяг з розпізнавальними знаками, які виконують свої службові обов`язки відповідно до законодавства України і є представниками влади, почав поводити себе агресивно, безпричинно висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою та, доставши ніж, почав рух у їх напрямку. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, продовжив поводити себе агресивно, чинив активний опір, який виразився в кидані цеглин в бік військовослужбовців, у результаті чого, одна із них потрапила в обличчя солдату Збройних Сил України ОСОБА_6 , спричинивши останньому садно на голові, яке за степенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такими діями ОСОБА_5 створив перешкоди для реалізації своїх функцій військовослужбовцями Збройних Сил України, а саме проведення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану, зокрема заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів в межах їх законної діяльності, спричинивши при цьому солдату ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Крім цього, 05.04.2024, близько 07:00, дільничний офіцер поліції Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , перебуваючи на службі як уповноважена службова особа правоохоронного органу, для здійснення превентивних (профілактичних) заходів, спрямованих на запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, рухався в бік поліцейської станції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час патрулювання ринка «Океан», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 був виявлений ОСОБА_5 , який в свою чергу порушував громадський порядок, перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом висловлювання в їх бік нецензурною лайкою та доставши предмет, схожий на ніж почав рух у їх напрямку.

З метою з`ясування причин та обставин події, чи, в разі необхідності, надати допомогу чи припинити протиправне діяння, дільничний офіцер поліції ОСОБА_9 , діючи відповідно до завдань та в межах повноважень, визначених ст. ст. 2, 23 і 31 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 розділу І, п. 2 розділу ІІ Інструкції «З організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад», затвердженої наказом МВС № 650 від 28.07.2017, власної посадової інструкції та функціональних обов`язків, підійшов до ОСОБА_5 , та представився останньому співробітником поліції, з дотриманням ч. 3 ст. 18 вказаного закону пред`явив в розгорнутому стані своє службове посвідчення, після чого попросив ОСОБА_5 припинити свої протиправні дії.

ОСОБА_5 , в свою чергу, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який перебуває при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», висловлюючи невдоволення діями працівника поліції, виявляючи свою зневагу, умисно вступив у словесний конфлікт із працівником поліції ОСОБА_9 , використовуючи нецензурну лайку. Після цього ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрозу насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, витягнув із кишені ніж, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, утримуючи його в руці, спрямував лезо даного ножа в сторону ОСОБА_9 та почав наближатись до нього, демонструючи своїми діями погрозу застосування насильства, так як вказані умисні дії викликали у ОСОБА_9 відчуття страху за власне життя та реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Протиправні дії ОСОБА_5 , пов`язані з погрозою насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, продовжувались всупереч наполегливим та неодноразовим законним вимогам працівників поліції припинення протиправних дій та були припинені лише після прибуття додаткових сил Національної поліції України та допомоги військовослужбовців Збройних сил України, які є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 345 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період та погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, у період військового стану, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 3 років позбавлення волі, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, продовжити злочинну діяльність, а також вжити заходів до незаконного впливу на свідків й потерпілих, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою запобігання вказаним ризикам.

В суді прокурор підтримав клопотання та зауважив, що законодавець відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України вимагає застосування до осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою. Враховуючи вказані положення закону, існування перелічених у клопотанні ризиків, позицію підозрюваного, який не виявляє щирого каяття, прокурор просив задовольнити клопотання у повному обсязі і не визначати розміру застави підозрюваному.

ОСОБА_5 не заперечував обставин інкримінованого йому злочину. Щодо правильності кваліфікації його дій, законності звернення до суду з клопотанням погодився з думкою прокурора, якого вважає цілком компетентним у цих питаннях. Разом тим вказав, що послідовність дій у повідомленні про підозру викладена не вірно, так як ніж з сумки він дістав лише після того, як до нього було застосовано насильство. Зауважив, що працівник поліції йому не представлявся, був у цивільному одязі та раптово застосував до нього сльозогінний чи інший дратівливий газ. Він не розумів, що то був працівник поліції, отже дістав ніж, яким в разі необхідності мав намір захиститись. Враховуючи, що він є електромеханіком ліфтового обладнання, ніж та інші речі у робочій сумці є його робочим інструментом. Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як чинити перешкоди розслідуванню він не має наміру.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне: ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 345 КК України про що останньому повідомлено 26.09.2024. Підозра ОСОБА_5 обґрунтована наступними доказами: даними, зафіксованими в протоколі огляду місця події, протоколами допитів свідків та потерпілих, протоколами слідчих експериментів за участю останніх, висновком експерта щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, тощо.

Аналіз цих доказів дає підстави казати, що підозра ОСОБА_5 є достатньо обґрунтованою, разом з тим встановлення вини останнього є завданням подальшого кримінального провадження, забезпечувати та сприяти якому покликаний запобіжний захід, що обирається.

Щодо особистості підозрюваного та доведеності перелічених стороною обвинувачення ризиків необхідно вказати, що ОСОБА_5 має постійне, зареєстроване місце проживання у м. Харкові, одружений, має трьох дітей, серед яких малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на теперішній час з дружиною перебуває за кордоном. Офіційно працевлаштований та працює електромеханіком з ремонту ліфтів у КСП «Харківміськліфт».

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 даної статті вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є, крім іншого, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав у виді обґрунтованої підозри та трьох з п`яти перелічених в даній нормі ризиків.

Ризик переховування обґрунтовується стороною обвинувачення конкретним видом суспільно-небезпечного діяння, інкримінованого підозрюваному та тяжкістю передбаченого покарання в разі доведення вини підозрюваного. Ті ж обставини зазначені в обґрунтування ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується, крім посилання на вчинення тяжкого злочину та його кваліфікації, зневажливим відношенням ОСОБА_5 до основ національної безпеки України, авторитету державної влади.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що наявність обґрунтованої підозри (п. 1), існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (п. 2), а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3) мають встановлюватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, тощо.

Оцінивши в сукупності всі обставини, взявши до уваги дані, що характеризують особистість підозрюваного, враховуючи кваліфікацію кримінальних правопорушень та конкретні обставини їх вчинення слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність достатньо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, разом з тим ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні не доведені.

Ризик переховування від органів досудового розслідування спростовується, насамперед, належною процесуальною поведінкою ОСОБА_5 під час розслідування, яке триває з квітня 2024 року та відсутністю даних про нехтування останнім вимогами сторони обвинувачення, репутацією ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимий не був, наявністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного в місті постійного проживання, а саме сім`ї, малолітньої дитини, постійного офіційного місця роботи, тощо.

При цьому слідчий суддя також враховує, що санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, отже застосування положень ст. 75 КК України до ОСОБА_5 в разі доведення вини та постановлення обвинувального вироку цілком можливе.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків на час звернення до суду з клопотанням обґрунтовується лише формальною ймовірністю його реалізації. Даний ризик не був реалізований на протязі 6-ти місяців, що минули з початку досудового розслідування, хоча перешкод у підозрюваного для його реалізації не було. Потерпілий та свідки допитані на початку розслідування, з ними проведено слідчі експерименти, деяким з них пред`явлений для впізнання по фотознімкам серед інших осіб підозрюваний, тобто їх показання закріплено. Вказані обставини, враховуючи службовий статус свідків та потерпілих, які є військовослужбовцями та працівником поліції, виключають, на думку слідчого судді, ризик незаконного впливу на них.

Єдиним ризиком, який можна вважати доведеним у цьому кримінальному провадженні, є ризик вчинення ОСОБА_5 іншого подібного кримінального правопорушення, проте ймовірність його реалізації на момент розгляду клопотання суттєво зменшилась. Підставою для такого висновку є те, що сам факт кримінального переслідування та процесуальний статус підозрюваного, який покладає суттєві обмеження та обов`язки на ОСОБА_5 , є надійним стримуючим фактором для останнього. Відсутність судимостей в минулому, вік підозрюваного та належна процесуальна поведінка протягом розслідування вказують, що для запобігання цьому єдиному та значно зменшеному ризику цілком достатньо застосувати більш м`який, ніж тримання під вартою запобіжний захід.

Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на викладене, враховуючи, що тяжкість передбаченого покарання не може бути єдиною та достатньою передумовою для обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливість застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

З приводу положень ч. 6 ст. 176 КПК України, яка, на думку прокурора, безальтернативно вимагає застосування до осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід зазначити таке: відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тобто тримання під вартою).

Таким чином, законодавець вказує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою має бути застосований до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні, зокрема, злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, отже кількох, а не одного, зазначених у ст. 177 КПК України, тоді як в даному випадку доведеним є лише один з вказаних стороною обвинувачення ризиків і той суттєво зменшений.

«Наявність ризиків» та «наявність ризику» не є тотожними поняттями.

Так, ч. 3 ст. 176 КПК України вказує, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам… .

Пункт 4 ч. 1 ст. 184 КПК України передбачає обов`язок слідчого та прокурора послатись у клопотанні про застосування запобіжного заходу на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.

Пункти 5 та 6 ч. 1 ст. 184 КПК України передбачають, що клопотання про застосування запобіжного заходу має містити: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні… .; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Пункт 2 ч. 1 ст. 194 містить положення, відповідно до якого під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України… .

Перелічені норми КПК України дозволяють дійти висновку, що законодавець свідомо розмежовує підстави процесуальних дій чи рішень в залежності від того, скільки ризиків, перелічених в ст. 177 КПК України існує, один чи кілька.

З погляду на викладене, враховуючи зміст ч. 6 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доведеність лише одного з перелічених в ст. 177 КПК України ризику у цьому кримінальному провадженні дає можливості для застосування до підозрюваного альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, яким, враховуючи особистість підозрюваного, його вік та інші перелічені вище обставини може бути домашній арешт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-198, 309, 395 КПК України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001309 від 05.04.2024 за ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 345 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу 21:00 до 07:00.

-заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-заборони спілкуватись з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування.

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, тобто до 27.11.2024 і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 01.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1