Номер провадження 1-кп/754/1160/24
Вирок

Іменем України

28 листопада 2024 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002894 від 10.07.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «СФЕРА777», маючого на утриманні малолітню дитину, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.11.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України;

-03.06.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 27.12.2022 року на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2022 року умовно-достроково на невідбутий строк;

-15.07.2024 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ (місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений слідством час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв, придбав у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів та придатна до використання - пострілу та вибуху, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових пристроїв і кримінальну караність вказаного діяння, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998.

Так, 22.07.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою інтернет-мережі на сайті «Reibert» домовився із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продаж останньому реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136). У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут вибухового пристрою та бойового припасу, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, шляхом продажу за грошові кошти в розмір 40 000 (сорок тисяч) гривень, вищевказаної реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136), без передбаченого законом дозволу, надіслав ОСОБА_6 повідомлення з реквізитами банківської картки НОМЕР_1 для попередньої оплати реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136).

У подальшому, 22.07.2024 о 16 год. 56 хв., ОСОБА_6 на виконання домовленості з ОСОБА_3 :, перебуваючи у відділенні банківської установи АТ «A-Банк» за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 120, здійснив переказ грошових коштів в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень на банківську картку НОМЕР_1 АТ «A-Банк», що належить ОСОБА_3 , як частину обумовленої раніше суми згідно домовленості.

Далі, 22.07.2024 о 18 год 25 хв, після отримання від ОСОБА_6 переказу грошових коштів в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень як частини обумовленої раніше суми, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), прибув до відділення №44 ТОВ «Нової пошти» за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 11а, де здійснив оформлення відповідної товарно-транспортної накладної №7545 та відправив реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), тобто збув вибуховий пристрій та бойовий припас, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу.

Після цього, ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_6 повідомлення з інформацією про відповідну товарно-транспортну накладну №7545 від 22.07.2024, за якою 23.07.2024 о 13 год. 06 хв. ОСОБА_6 сплатив через ТОВ «НоваПей» іншу частину грошових коштів у розмірі 20640 (двадцять тисяч шістсот сорок) гривень як оплату при отриманні відправлення у ТОВ «Нова пошта», після чого отримав у відділенні № 99 ТОВ «Нова пошта» за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 5Б, вищевказану реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136).

Таким чином ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав та збув вибуховий пристрій та бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений слідством час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв, придбав у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів та придатна до використання - пострілу та вибуху, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових пристроїв і кримінальну караність вказаного діяння, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998.

Так, 12.08.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою інтернет-мережі на сайті через програму «Telegram» домовився із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продаж останньому реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136). У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут вибухового пристрою та бойового припасу, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, шляхом продажу за грошові кошти в розмірі 45 000 (сороки п`ять тисяч) гривень вищевказаної реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136) без передбаченого законом дозволу, надіслав ОСОБА_6 повідомлення з реквізитами банківської картки НОМЕР_3 для попередньої оплати реактивної протитанкової гранати (РПГ) АТ-4 (М136).

У подальшому, 12.08.2024 о 09 год 44 хв, ОСОБА_6 на виконання домовленості з ОСОБА_3 , перебуваючи у відділенні банківської установи AT «ПУМБ» за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська, 8, здійснив переказ грошових коштів в розмірі 29999 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень на банківську картку НОМЕР_3 AT «ПУМБ», що належить ОСОБА_3 , як обумовленої раніше суми згідно домовленості.

Далі, 13.08.2024 об 11 год. 07 хв., після отримання від ОСОБА_6 переказу грошових коштів в сумі 29999 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень, як частини обумовленої раніше суми, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), прибув до відділення № НОМЕР_4 AT «Укрпошта» за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 25, де здійснив оформлення відповідної товарно- транспортної накладної №166 та відправив реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), тобто збув вибуховий пристрій та бойовий припас, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 13.08.2024 року, в період часу з 13 год. 41. хв до 14 год. 33 хв. в ході обшуку приміщення відділення № НОМЕР_4 АТ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 25, у відправленні сформованому згідно накладної №166 виявлено та вилучено реактивну протитанкову гранату (РПГ) АТ-4 (М136), яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів та придатна до використання - пострілу та вибуху.

ІІ. СТАТТІ (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідальність за ч.1 ст. 263 КК України настає за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та збут вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Суб`єктом зазначеного кримінального правопорушення може бути осудна особа, яка досягла 16-річного віку. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом спрямованим на незаконне поводження зі зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами або вибуховими пристроями.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та збут вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, щиро розкаявся і підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, проти цього не заперечують учасники судового розгляду, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, учасникам судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору належності та допустимості, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та збут вибухового пристрою та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

ІV. ПОКАРАННЯ

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч.1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих п.1 ч.1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ВС від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих умисних злочинів, через короткий проміжок часу після засудження за останній злочин, знову скоїв кримінальне правопорушення, що вказує на стійку кримінальну поведінку останнього, працює на посаді директора ТОВ «СФЕРА777», одружений, має на утриманні малолітню дитину, є інвалідом ІІІ групи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2024 року за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, яке останнім не відбуте, суд приходить до висновку про необхідність при призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання, застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Суд також враховує підвищену суспільну небезпечність скоєних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, оскільки існувала висока вірогідність настання тяжких наслідків для великої та заздалегідь не визначеної кількості людей. Тому, на переконання суду, виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, а призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього кодексу.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/42706-ВТХ від 26.07.2024 в сумі 3786,40 гривень; за проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/46896-ВТХ від 06.09.2024 в сумі 3786,40 гривень.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років та 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

У строк відбування покарання за цим вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні, який рахувати з моменту затримання, тобто з 13.08.2024 до 27.11.2024 року включно, відповідно до розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/42706-ВТХ від 26.07.2024 в сумі 3786,40 гривень; за проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/46896-ВТХ від 06.09.2024 в сумі 3786,40 гривень.

Речові докази: первинне упакування (полімерна стрічка, картонна коробка з емблемою « Нова пошта » на якій мається наліпка з № ТТТ 7545 ), яке поміщено до полімерного пакету прозорого кольору, який скріплено пластиковою биркою №В707669; змив з корпусу протитанкового одноразового гранатомету АТ4, який поміщено до паперового конверту НПУ; змив з поверхні елементу живлення протитанкового одноразового гранатомету АТ4, який поміщено до паперового конверту НПУ; пристрій для вживання наркотичних речовин (скляна колба, голка, резинова заглушка), який поміщено в спец-пакет WAR1271900; первинне упакування (картонну коробку; наліпку з ТТН накладною №166, де відправником зазначений ОСОБА_3 НОМЕР_6 та отримувачем ОСОБА_7 НОМЕР_7 ; одяг в який був загорнутий РПГ), які поміщено до полімерного пакету прозорого кольору та скріплено пластиковою биркою №В707621, - знищити;

фіскальний чек, квитанція, талон, які поміщено до спец-пакету WAR1146042; квитанцію №16506719 від 22.07.2024, яку поміщено до спец-пакету №KIV2106005; квитанції №210513619 від 12.08.2024 та №210514714 від 12.08.2024, які в подальшому поміщено до спец-пакету № KIV2106003; накладна АТ «УКРПОШТА» №166, яку поміщено в спец-пакет WAR1271899, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_8 ІМЕІ2: НОМЕР_9 в якому знаходиться сім-карта НОМЕР_6 , який поміщено в спец-пакет WAR1271898; три ключа разом із магнітним ключем, які поміщено в спец-пакет WAR1271898; банківська картка «Райффайзен» № НОМЕР_10 та банківська картка «А-БАНК» № НОМЕР_1 , які поміщено в спец-пакет WAR1271902; наручний смарт-годинник чорного кольору, який поміщено в спец-пакет WAR1271903; павер-банк чорного кольору «XiPin», бездротові навушники «JBL» чорного кольору, розкладний металевий предмет, схожий на ніж, металевий предмет, флеш носій 32Gb сірого кольору, електронна цигарка «ARGUS», запальничка «BS-271 FLAME GUN», сумка-бананка чорного кольору, які поміщено до спец-пакету PSP3217594, - повернути ОСОБА_3 ;

ручний протитанковий гранатомет АТ-4 з маркуванням « НОМЕР_11 », в справному стані на запобіжнику, який поміщено до полімерного пакету прозорого кольору та скріплено пластиковою биркою №ХТ9524834; предмет зовні схожий на ручний протитанковий одноразовий гранатомет АТ4 з маркуванням « НОМЕР_11 », який поміщено до полімерного пакету прозорого кольору, який скріплено пластиковою биркою №ХТ9524955, - передати на потреби Збройних Сил України;

паспорт громадянина України МТ2699823 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; паспорт громадянина України НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; паспорт громадянина України НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_11 та id-паспорт НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_12 , які поміщено до спец-пакету PSP3217590, - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1