справа № 462/5015/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого-адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000250 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Івано-Франкове, Яворівського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, розлученого, раніше не судимого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 09 березня 2024 року близько 20:45 год., керуючи автомобілем марки «CHEVROLET Lacetti» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Любінській у м. Львові, неподалік буд. 100, при здійсненні повороту ліворуч на вул. Караджича порушив вимоги Розділу 2 п. 2.3 б), д), та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 додаток 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, які виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при здійсненні повороту ліворуч в недозволеному для цього місці допустив зіткнення із зустрічним електровелосипедом під керуванням ОСОБА_6 .

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав забій головного мозку, малу субдуральну гематому праворуч, крововилив в ліву півкулю мозочка, травматичний субарахноїдальний крововилив, перелом потиличної кістки, перелом пірамідки лівої скроневої кістки, закритий перелом тіла правої лопатки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

До підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні потерпілим було подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення у сумі 500 000 гривень та витрати по справі, який прийнято судом.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, попросив вибачення перед потерпілим, просив суд його суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому просили не позбавляти волі та права керування транспортними засобами, просили суд прийняти відмову від цивільного позову, оскільки матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та інші учасники кримінального провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України, так як обвинувачений вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор просив визнати обвинувачуваного ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами враховуючи волонтерську діяльність обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вчинений з необережності, особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, здійснював керування транспортним засобом без ознак сп`яніння, на обліках в психоневрологічному диспансері та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, позитивну характеристику з місця проживання, численні подяки за волонтерську діяльність, підтримку ЗСУ, згідно яких ОСОБА_4 здійснює, серед іншого, доставку волонтерської допомоги та вантажів для забезпечення військових на передовій, клопотання БО Фонд соціальних інвестиції та Парафії Христового Воскресіння Української Греко-Католицької Церкви про застосування до обвинуваченого покарання без позбавлення права керування, оскільки автомобіль для обвинуваченого є єдиним джерелом заробітку, на ньому він здійснює суспільно-соціальне служіння, а також характеристику ОСББ «Золоте поле плюс» згідно якої ОСОБА_4 возить свою маму, якій 82 роки до медичних закладів, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, відшкодування моральної шкоди, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду припинення протиправної поведінки та недопущення кримінальних правопорушень з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки, а виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним у подальшому інших кримінальних правопорушень із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у справі загалом становлять 26504 /двадцять шість тисяч п`ятсот чотири/ гривні 80 копійок, які підлягають до стягнення із обвинуваченого на користь держави, оскільки проведення даних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2024 року на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем.

Постановою старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 від 11.03.2024 року автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000250 від 10.03.2024 року та передано такий на зберігання на територію стоянки ПП «Старчак» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.05.2024 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.03.2024 (справа №461/2024/24, провадження №1-кс/461/1604/24) в частині заборони користування транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 . Зобов`язано уповноважену особу СУ ГУ НП у Львівській області, в рамках кримінального провадження №0000250 від 10.03.2024, повернути автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження з правом користування вказаним транспортним засобом.

Також, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2024 року на велосипед без розпізнавальних знаків, який на праві власності належить ОСОБА_6 , накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження вказаним велосипедом.

Постановою старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 від 11.03.2024 року велосипед без розпізнавальних знаків визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000250 від 10.03.2024 року та передано такий на зберігання на територію стоянки ПП «Старчак» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Водночас, такий вид заходу кримінального провадження як арешт на речові докази слід скасувати, оскільки розгляд провадження завершено і вказані речові докази підлягають поверненню законним володільцям майна.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2024 року накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 79.30 кв.м., яка належить обвинувачуваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності та заборонено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 здійснювати відчуження та/або будь-яке інше обтяження арештованого нерухомого майна.

Беручи до уваги, що судом не призначено покарання у виді конфіскації майна та прийнято відмову потерпілого від позову із врахуванням положень ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати накладений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2024 року арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 79.30 кв.м., яка належить обвинувачуваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 286 КК України, ст. 100, 118, 124, 174, 349, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи протягом іспитового строку.

Речові докази: автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 , як власнику /повернуто ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.05.2024 року/, при цьому, скасувати арешт накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2024 року в частині розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем;

- велосипед без розпізнавальних знаків, який передано на зберігання на територію стоянки ПП «Старчак» за адресою: АДРЕСА_4 повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику, при цьому, скасувати арешт накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2024 року.

Скасувати накладений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2024 року арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 79.30 кв.м., яка належить обвинувачуваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в дохід держави 26504 /двадцять шість тисяч п`ятсот чотири/ гривні 80 копійок процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1