ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8577/24

Провадження № 11-кп/4820/513/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 22 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за апеляційною скаргою прокурора вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сковородки Стярокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07 лютого 2005 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, зі встановленням іспитового строку терміном 2 роки 6 місяців;

- 22 лютого 2006 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, зі встановленням іспитового строку терміном 2 роки 6 місяців;

- 20 липня 2007 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, на підставі ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 10 квітня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, на підставі ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 14 грудня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 9 років позбавлення волі;

- 22 лютого 2021 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, зі встановленням іспитового строку терміном 3 роки;

- 15.04.2024 Хмельницьким апеляційним судом за ч. 2 ст. 121 КК України на 10 років позбавлення волі;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, за сукупністю злочинів, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано покарання, відбуте за вироком Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, а саме з 09 квітня 2021 року до дня набрання вироком законної сили.

За вироком суду, 21 січня 2024 року, близько 14 год. 19 хв. в приміщенні ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», що по вул. Кам`янецькій, 39 в м. Хмельницькому ОСОБА_6 умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу заступнику чергового помічника начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Так, під час утримання його під вартою в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , відносно якого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на виконання постанови про його тимчасову ізоляцію, 21 січня 2024 року працівниками Хмельницького слідчого ізолятора СІЗО був переміщений в окрему камеру № 16.

Виражаючи своє невдоволення, ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно, на зауваження працівників установи не реагував, близько 14 год. 19 хв. цього ж дня здійснив спробу самовільно залишити приміщення окремої камери № 16, яку припинив заступник чергового помічника начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 , ставши на вході і перекривши таким чином своїм тілом вихід з цієї камери. У вказаний час та місці ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним у форменому одязі знаходиться працівник правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, правою ногою умисно наніс ОСОБА_8 один удар в пахову ділянку, заподіявши тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

Не погоджуючись із вироком суду, в частині призначеного обвинуваченому покарання, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок у вказаній частині скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року, з урахуванням вироку Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, призначити остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання є незаконним.

Призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання місцевий суд не врахував, що кримінальне правопорушення, за яке його засуджено даним вироком, останній вчинив після ухвалення щодо нього вироку Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 22 лютого 2021 року та вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року.

А тому, остаточне покарання обвинуваченому слід було призначити лише за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, а не на підставі ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 4 ст. 70 КК України.

Отже, суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який поклався на розсуд суду, та його захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, тобто у межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 т. 409 КПК України).

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 345 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_6 покарання є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року (справа № 443/806/19, провадження № 51-5994 кмо 20) у випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку положення ст. 71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Так, ОСОБА_6 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано та призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року ухвалено виконувати самостійно. В іншій частині вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2023 року залишено без змін.

Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив 21 січня 2024 року, тобто після ухвалення як вироку Хмельницьким міськрайонним судом 22 лютого 2021 року, так і вироку Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2023 року, які згідно з вироком Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року ухвалено виконувати самостійно.

З огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення (21 січня 2024 року) після ухвалення двох вищевказаних вироків (перший вирок ухвалено 22 лютого 2021 року, другий вирок 10 жовтня 2023 року), їх окреме виконання припинилось.

Правовою підставою такого припинення щодо вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року є приписи ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_6 протягом іспитового строку вчинив новий злочин.

Правовою підставою припинення самостійного виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року є положення ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Отже, ОСОБА_6 слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Дана обставина судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахована не була, що й призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що за двома попередніми вироками ОСОБА_6 відбув покарання лише частково, йому слід призначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищезазначеними вироками.

Тому, вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В іншій частині вирок слід залишити без змін, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року, які відповідно до вироку Хмельницького апеляційного суду від 15 квітня 2024 року виконувались самостійно, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3