САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2807/24
Провадження № 1-кп/726/142/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000031 від 26.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Котюжинці Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого;

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.205-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , у лютому 2024 року отримав від невстановленої особи на ім?я ОСОБА_5 пропозицію внести за грошову винагороду у документи, які відповідно до ст. 25-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдиві відомості та подати їх для державної реєстрації. Усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, обвинувачений ОСОБА_4 з корисливих мотивів погодився на таку пропозицію, вступивши таким чином у попередню змову із зазначеною особою і до початку злочинних дій домовилися про спільне його вчинення.

Усвідомлюючи відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків службової особи та учасника підприємства, а також підприємницької діяльності у цілому, не маючи наміру здійснювати таку діяльність від імені ФОП

ОСОБА_4 , достовірно розуміючи про внесення завідомо неправдивих відомостей, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного з невстановленою особою протиправного наміру, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік заправки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », передав особі на ім`я ОСОБА_5 свій мобільний телефон та надав доступ до інтернет-застосунку «Дія», після чого останній склав та засвідчив електронним цифровим підписом ОСОБА_4 електронний документ - заяву щодо державної реєстрації ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 , наділивши його таким чином необхідними реквізитами, тобто вчинив його підроблення.

З метою подальшої реалізації заздалегідь обумовленого спільного із обвинуваченим ОСОБА_4 протиправного умислу невстановлена особа на ім`я ОСОБА_5 23.02.2024 забезпечила подання через інтернет-застосунок «Дія» заяви щодо державної реєстрації ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, де 23.02.2024 о 19:45 год. за № НОМЕР_3 проведено реєстраційну дію «Державна реєстрація фізичної особи підприємцем».

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 26.02.2024 у відділенні АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за адресою: АДРЕСА_2 , для діяльності ФОП було відкрито банківський рахунок, доступ до якого за грошову винагороду обвинувачений ОСОБА_4 передав невстановленій особі на ім?я ОСОБА_5 .

Таким чином, злочинні дії ОСОБА_4 щодо Державної реєстрації фізичної особи підприємцем надали змогу невстановленим особам використовувати реквізити даного суб?єкта господарської діяльності для здійснення фінансових операцій за межами податкового контролю України від імені формальної фізичної особи - підприємця, у тому числі для складання удаваних правочинів з метою надання податкової вигоди суб?єктам господарювання реального сектору економіки, без участі та відома ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, а саме: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 205-1 ч.2 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів справи.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 205-1 ч.2 КК України, за обставин наведених у вироку. З огляду на наведене, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст. 205-1 ч.2 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення, а саме: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.205-1 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.

До обставин, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та сприяння розкриття злочину.

Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

За таких обставин, ураховуючи конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також особу винного та характеризуючи його дані, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за вчинене в межах мінімальної санкції, встановленої ч.2 ст.205-1 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст. 473 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1