ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/2376/24

Провадження № 1-кп/210/492/24

05 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кривий Ріг в залі судових засідань кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000442 від 11.04.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який має середню-спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймає посаду стрільця 2-го відділення 2-го механізованого взводу стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини при наступних обставинах.

Так,09.01.2022 року, у вечірній час доби, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю дівчиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та знайомими йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходилися в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої.

Близько о 21:20 годин у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який нецензурно висловлювався на адресу дівчини ОСОБА_4 виник конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_4 виникла гостра особиста неприязнь до ОСОБА_6 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , знаходячись за столом у кухні діючи з умислом на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів неприязні до нього, близько о 21:30 годин 09.01.2022 року, привстав та умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_6 , який сидів праворуч від нього один удар головою в область лобу праворуч не переслідуючи за мету заподіяти потерпілому смерть.

Таким чином в результаті умисних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась вдавленим багато уламковим переломом лобової кістки праворуч, забоєм головного мозку.

Згідно висновку експерта № 656 від 19.04.2024 року виявлені у потерпілого ОСОБА_6 ушкодження черепно-мозкової травми, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000442 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 25 квітня 2024 року та з позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Цивільний позов ОСОБА_6 визнав частково, а саме п`ятдесят тисяч гривень моральної шкоди та сорок п`ять тисяч матеріальної шкоди з урахуванням сплачених в рахунок відшкодування матеріальної шкоди п`яти тисяч гривень.

Захисник просив затвердити укладення угоди про визнання винуватості. Цивільний позов ОСОБА_6 визнав частково, а саме п`ятдесят тисяч гривень моральної шкоди та сорок п`ять тисяч матеріальної шкоди з урахуванням сплачених в рахунок відшкодування матеріальної шкоди п`яти тисяч гривень.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, проти призначення узгодженого сторонами покарання не заперечував, зазначив, що після нанесених тілесних ушкоджень отримав третю групу інвалідності та втратив роботу. Йому потрібні кошти на продовження лікування.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При проведенні підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою вину у вчиненому злочині, цілком розуміє: права, передбачені абзацом 1 та 4 п.1 ч. 4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст.476 КПК України.

Вислухавши у судовому засіданні обвинуваченого, прокурора, захисника, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначені покарання визначеного угодою суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадії вчинення, характер і ступеня тяжкості наслідків; дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Відповідно до ст.12 КК України злочин за ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання, а саме: 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 який пред`явив вимоги до цивільного відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 129 ЦПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму матеріального збитку у розмірі 61 540,56 грн, суму на відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн.

Захисником обвинуваченого надано до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_6 , в яких зазначив, що ОСОБА_4 завдав потерпілому лише один удар, що свідчить про відсутність бажання завдати тілесні ушкодження, дії були направлені на припинення сварки, також зазначив. Що ОСОБА_4 відшкодував потерпілому 5000 гривень матеріальної шкоди, про що надав відповідну розписку.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_6 вказує, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, отримав тяжкі тілесні ушкодження, ста інвалідом 3-ї групи. Надав до позову копію висновку МСЕК про 3 групу інвалідності та чеки на оплату медичних послуг та придбання медичних препаратів. В обґрунтування моральної шкоди потерпілий зазначає, що у зв`язку із травмою вимушений був терпіти фізичний біль від наслідків травми, а також болючі лікувальні процедури, травмами було спричинено тривалий розлад здоров`я, розлад емоційного та психічного стану, інвалідності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, в судовому засіданні визнали суму моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн та суму матеріальної шкоди у розмірі 45000,00 грн з урахуванням сплачених в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5000,00 грн.

На підтвердження заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди потерпілий надав до цивільного позову Акт надлання послуг № 193 від 17.01.2023 року та копії чеків на оплату медичних препаратів на загальну суму 59246,82 грн, отже з урахуванням виплаченої ОСОБА_6 суми в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5000,00 грн, сума матеріальної шкоди складає 54246,82 грн, якв підлягає стягненню з ОСОБА_4 .

Щодо вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, суд враховуючи, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , які полягали у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду порушенням звичайного порядку життя, а наслідки для потерпілого є незворотніми, враховуючи отримання 3-ї групи інвалідності. Також судом прийнято до уваги і те, що потерпілий переніс та переносить душевні страждання, фізичний біль, обумовлений спричиненими йому тяжкими тілесними ушкодженнями, переживає емоційний стрес, а негативні наслідки вчинення злочину потягли за собою інвалідність, що обумовлює необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на подолання негативного психологічного стану.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, враховуючи обставини нанесення тяжких тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, а саме те, що він допомогу потерпілому не надавав, враховуючи тяжкі для потерпілого наслідки тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн на користь потерпілого є обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн та 54246,82 грн - суму матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 22.06.2024 року.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило,отже суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2024 року укладену сторонами кримінального провадження, між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000442 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного покарання з випробуванням тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, ч. 3 п.п. 2, 5 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 54246,82 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сорок шість гривень вісімдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 300 000,00 (триста тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази відсутні.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Матеріали кримінального провадження № 0000442 залишити при матеріалах справи № 210/2376/24, пр. № 1-кп/210/492/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1