Справа № 206/2717/22
Провадження № 1-в/202/98/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська подання Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування іспитового строку у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючиого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Самарського районного судом м. Дніпропетровська від 22.12.2022 року до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано засудженого ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Згідно з п. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). При постановці на облік було з`ясовано, що ОСОБА_4 втратив паспорт громадянина України, що унеможливлює виконати покладений судом обов`язок щодо працевлаштування, після чого ОСОБА_4 було зобов`язано звернутися до ГУ ДМС у Дніпропетровській області для оформлення паспорту, крім того ОСОБА_4 допустив п`ять неявок на реєстрацію до органу пробації без поважних причин.

В судове засіданні представник органу пробації та прокурор не з`явилися, надали заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав чинності і звернений до виконання.

На виклики до органу з питань пробації для реєстрації, ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням неодноразово не з`являвся та порушив покладений судом обов`язок щодо працевлаштування.

Тому орган пробації звернувся до суду із клопотанням про направлення засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Нормами ч.1 ст. 166 КВК України передбачено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений, зокрема не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як свідчать надані відділом пробації відомості про те, що ОСОБА_4 неодноразово не з`явився до органу пробації для реєстрації та не працевлаштувався, що є, на думку відділу пробації, підставою скасування випробувального строку.

Однак суд не може погодитись з даними висновками відділу пробації, оскільки те, що особа не з`явилась для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання та реєстрації, не може бути підставою для скасування випробувального строку, оскільки передбачений ст. 76 КК України обов`язок є стимулюючим заходом до особи з метою її перевиховання та ресоціалізації, а також отриманням додаткових відомостей про засуджену особу за для можливості здійснення за неї додаткового контролю.

Згідно ст. 50 КК України мета покарання - це той кінцевий наслідок, до якого прагне держава, щодо ресоціалізації засудженого та запобігання вчиненню злочинів. При цьому Закон за мету покарання визнає: 1) кару за вчинений злочин; 2) виправлення засуджених; 3) запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, загальний принцип каральної діяльності щодо всіх категорій злочинців залишається незмінним - це примушування до правомірної поведінки через будь-яке покарання. Щодо видового примушування, то воно, залежно від особистих властивостей злочинця, має різні відтінки. Це може бути випадкова особа, яка, наприклад, за слабкістю свого характеру або гнітючою нужденністю чи у стресовому стані вчинила злочин, що є одиничним епізодом його життя. Тут головною метою є не кара злочинця, а виправлення її через покарання.

Отже, на думку суду, також слід враховувати не лише ті обставини, які мали місце, а й ті, що мають зараз, оскільки кінцевою метою, як вже зазначалось вище, не є примушування з боку держави засуджену особу до відбути покарання, а лише вжиття заходів щодо створення необхідних умов для процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, є необхідними запоруками для виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Таким чином, на думку суду, у поданні не було зазначено підстав відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, ч. 2 ст. 78 КК України, які б свідчили про ухилення (вчинення свідомих та умисних дій) від виконання покладних за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2022 року обов`язків, або фактів систематичного вчинення правопорушень, що потягли б за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

Оскільки лише обставини зазначені в ч. 2 ст. 166 КВК України та ч. 2 ст. 78 КК України можуть бути підставою для скасування іспитового строку за вироком суду та свідчити про небажанням стати на шлях виправлення, тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 166 КВК України, ч.2 ст. 78 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1