Провадження № 1-кп/369/2116/24
В И Р О К

іменем України

29.08.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001089 від 02 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чупира Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має вищу освіту, офіційно працевлаштований, групи інвалідності не має, має утриманні неповнолітню доньку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівники Національної поліції є працівниками правоохоронних органів.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області капрал поліції ОСОБА_6 , виконують функцію офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є службовими особами правоохоронного органу представниками влади, на яких згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського: професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати право і свободи людини.

Статтею 23 вказаного Закону визначено, що до повноважень поліції відноситься: вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 18 КК України та примітки ч. 1 ст. 364 КК України поліцейські сектору реагування патрульної поліції здійснюють функції представників влади, тобто є службовими особами.

Відповідно до пункту 12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

02 червня 2024 року, приблизно о 18:45 год., за адресою: АДРЕСА_2 ,інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області капралом поліції ОСОБА_6 , які перебували на маршруті патрулювання з позивним «Котляр-210», було виявлено перевернутий набік транспортний засіб мотоцикл «Viper», д.н.з. НОМЕР_2 , біля якого знаходиться водій.

У ході перевірки документів було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з ним працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_4 було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці або у найближчому закладі охорони здоров`я, з переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затвердженим Міністерством охорони здоров`я України. Від проходження тесту ОСОБА_4 відмовився, в результаті чого, працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, було повідомлено ОСОБА_4 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю посвідчення водія.

Так, 02 червня 2024 року приблизно о 21:10 год., за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому автомобілі поліції марки «Renault» моделі «Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на синьому фоні, з метою нескладання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, діючи у власних інтересах, з прямим умислом, спрямованим на пропозицію та надання працівнику поліції, тобто, службовій особі, неправомірної вигоди, запропонував та надав грошові кошти в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень інспектору сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , який є службовою особою.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 1 ст. 369 КК України, а саме висловив пропозицію та надав службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суд призначити йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі та розстрочити його виплату на 5 місяців, оскільки його середньомісячний дохід складає близько 9 000 грн в місяць. При цьому, запевнив суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, оскільки висновки для себе зробив.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і вирішити питання про долю речових доказів у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного суду України у п. 1 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винуватого, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, працює офіційно оператором АЗС, має 9 000 грн середньомісячного доходу, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Суд на підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що йому інкримінують, яке дорівнює його мінімальній межі.

Призначене ОСОБА_4 покарання, у виді штрафу у вказаному розмірі є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе розстрочити виплати, узгодженого сторонами розміру штрафу, певними частинами строком на 5 місяців підряд на підставі ч. 3 ст. 53 КК України, а саме: 3400 грн щомісячно.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року на виявлені та вилучені 02 червня 2024 року в період часу з 21 год. 20 хв. по 21 год. 30 хв., грошові кошти 1 000 (одна тисяча) гривень, серія та номер: НОМЕР_4 скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, запобіжний захід не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 369-371, 373-376, 395 КПК України, 96-1 КК України

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 53 КК України розстрочити виплату ОСОБА_4 призначеного штрафу частинами строком на 5 місяців підряд, а саме: 3400 грн щомісячно.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року на виявлені та вилучені 02 червня 2024 року в період часу з 21 год. 20 хв. по 21 год. 30 хв., грошові кошти 1 000 (одна тисяча) гривень, серія та номер: НОМЕР_4 скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн, а саме: одна купюра номіналом 1000 (одна тисяча) грн з серійним номером ЕД 7736211, яку поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» PSP 2363566, які передані для зберігання на депозитний рахунок ГУНП в Київській області, примусово безоплатно вилучити у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України та в подальшому передати на потреби Збройних сил України, шляхом зарахування їх на рахунок IBAN НОМЕР_5 в НБУ на підтримку Збройних Сил України;

- 3 DVD-R диски 4.7 GB 120 min. марки «Verbatim», з відповідними написами рукописного тексту чорного кольору: «ВП № 2 ст. 369 ККУ Кузьмнчук ч. 1», «ВП № 2 ст. 369 ККУ Кузьмнчук ч. 2», «ВП № 2 ст. 369 ККУ Кузьмнчук ч. 3», на яких знаходяться відеозаписи з портативних відеореєстрагорів бодікамер, з фільмуванням пропозиції та надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 працівникам СРПП ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, факт якої мав місце 02 червня 2024 року, та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

- DVD-R диск марки «Verbatim» 4.7 gb/120 min., з написом рукописного тексту чорного кольору «Кузьменчук ОМП 02.06.2024», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1