Справа № 478/1518/24 Провадження №1-в/478/466/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.11.2024 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка Миколаївської області подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, до арешту не працював, по теперішній справі засудженого: 16.05.2018 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на1 рік. 13.09.2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений - 12.01.2022 року умовно-достроково на 11 місяців 17 днів згідно ст. 81 КК України. 11.01.2023 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186,ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.02.2023 року, -
В клопотанні вказано, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, щодо викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Первомайського міськрайонного районного суду Миколаївської області від 16.05.2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік за те, що останній 19.04.2018 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 217,80 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі за те, що він 13.09.2019 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 534,80 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 засуджено до 7 років позбавлення волі за те, що він в період часу з липня по жовтень 2022 року вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна на суму 5249 грн. та 460 грн. відповідно. Крім цього, 03.10.2022 ОСОБА_3 було вчинено відкрите викрадення чужого майна (грабіж) на суму 400 грн. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 27.10.2022 року, кінець строку: 27.01.2030 року. Тому ініціатор звернення просить, з урахуванням ст. 5 КК України, вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, подання підтримав, просив задовольнити зазначене клопотання.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, подання підтримав, вважає що подання є обргунтованим та підлягає задоволенню.
Засуджений ОСОБА_3 про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просить розгляд подання установи виконання покарань розглядати без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.
Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.04.2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік за те, що останній 16.05.2018 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 217,80 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі за те, що він 13.09.2019 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 534,80 грн., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Звільнений - 12.01.2022 року умовно-достроково на 11 місяців 17 днів згідно ст. 81 КК України.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 засуджено до 7 років позбавлення волі за те, що він в період часу з липня по жовтень 2022 року вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна, а саме 23.07.2022 року на суму 5249 грн. та 01.10.2022 року на суму 460 грн. відповідно.

Крім цього, 03.10.2022 ОСОБА_3 було вчинено відкрите викрадення чужого майна (грабіж) на суму 400 грн.

За ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2019 року остаточно до 7 років 3 місяця позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 27.10ю.2022 року. Вирок набрав законної сили13.02.2023 року.

Початок строку: 27.10.2022 року, кінець строку: 27.01.2030 року, який він відбуває в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)».

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2018 року становить 1762 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (квітень 2018 року) ОСОБА_3 діяння, за яке він засуджений вищевказаними вироком суду від 16.05.2018 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить: - 1762 грн.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду, за епізодом від квітня 2018 року становила 217,80 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2019 року становить 1921 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (січень 2019 року) ОСОБА_3 діяння, за яке він засуджений вищевказаними вироком суду від 13.09.2019 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить: - 1921 грн.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду, за епізодом від січня 2019 року становила 534,80 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого в квітні 2018 року та в січні 2019 ролку засудженим майна, суд приходить до висновку, щодо усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_3 діянь за епізодами від 19.04.2018 року на суму 217,80 грн. та за епізодом від 16.01.2019 року на суму 534,80 грн. відповідно, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Пр овнесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення діянь, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вищевказаними вироками суду за епізодами дрібного викрадення чужого майна за вироком від 16.05.2018 року та вироку від 13.09.2019 року.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

В той же час Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 засуджено до 7 років позбавлення волі за те, що він в період часу з липня по жовтень 2022 року вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна, а саме 23.07.2022 року на суму 5249 грн. та 01.10.2022 року на суму 460 грн. відповідно. Крім цього, 03.10.2022 ОСОБА_3 було вчинено відкрите викрадення чужого майна (грабіж) на суму 400 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 липня 2022 року становить 2600 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (липень 2022 року) ОСОБА_3 діянь, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 11.01.2023 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2600 грн.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду, за епізодом від липня 2022 року становила 5249,00 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого в лирні 2022 року засудженим майна (5249,00 грн) суд приходить до висновку, що усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_3 наведеного вище діяння за епізодом від липня 2022 року за вироком суду від 11.01.2023 року за законом № 3886-IX не відбулося.

В той же час, суд також враховує ту обставину, що за вказаним вироком від 11.01.2023 року ОСОБА_3 було визнано винним за ч. 4 ст. 186 КК України та з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Отже, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за діяннями, що були усунені законом не звільнює від виконання вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2023 року в частині призначеного ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 336, 537,539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та від відбуття покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Миколаївської області від 11.01.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 27.10.2022 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13.11.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1