Справа №: 398/5592/24
провадження №: 1-кс/398/1814/24
УХВАЛА

Іменем України

"30" жовтня 2024 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001654 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт начорну чоловічу барсетку гаманець, в якому мається паспорт громадянина України та виписка з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_5 , 4 корінці про виплати та банківська картка АТ Ощадбанк № НОМЕР_1 належна ОСОБА_5 , які поміщено до спецпакету RIC2238726, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою : АДРЕСА_1 , старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, за для проведення в подальшому судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

В обґрунтування вказав, що 23.10.2024 року близько 12:30 год в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовим в/ч НОМЕР_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_5 , таємно шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку господаря, таємно викрав барсетку, в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та картка АТ "Ощадбанк", на якій були грошові кошти в сумі близько 20 000 грн, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила майнову шкоду потерпілому на вищевказану суму.

В період часу з 12 год 07 хв по 12 год 23 хв 25.10.2024 старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 в ході огляду місця події за адресою : АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: чорну чоловічу барсетку гаманець, в якому мається паспорт громадянина України та виписка з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_5 , 4 корінці про виплати та банківська картка АТ Ощадбанк № НОМЕР_1 належна ОСОБА_5 , які поміщено до спецпакету RIC2238726.

З урахуванням встановлених обставин, що дають органу досудового розслідування усі підстави вважати, що вищевказані речі вилучені під час огляду місця події є слідами вчинення кримінального правопорушення з цих підстав 25.10.2024 старшим слідчим слідчого відділення ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0001654 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

На даний час, органу досудового розслідування необхідно проведення ряду судових експертиз та слідчих дій із використанням даних речових доказів.

Вищевказані речі, як і інші матеріальні об`єкти підлягають пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню, тому не забезпечення їх збереженості, може привести до їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в свою чергу унеможливить виконати стороною обвинувачення завдань покладених ст. 2 КПК України, а також, в подальшому використати дані речі в якості речових доказів.

Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч. 2 ст.168 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують. Власник майна, який фактично користуються майном у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, що додані до клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

В провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001654 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.10.2024 року близько 12:30 год в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовим в/ч НОМЕР_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_5 , таємно шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку господаря, таємно викрав барсетку, в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та картка АТ "Ощадбанк", на якій були грошові кошти в сумі близько 20 000 грн, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила майнову шкоду потерпілому на вищевказану суму.

В період часу з 12 год 07 хв по 12 год 23 хв 25.10.2024 старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: чорну чоловічу барсетку гаманець, в якому мається паспорт громадянина України та виписка з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_5 , 4 корінці про виплати та банківська картка АТ Ощадбанк № НОМЕР_1 належна ОСОБА_5 , які поміщено до спецпакету RIC2238726.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити частково та накласти арешт набарсетку гаманець, в якому мається 4 корінці про виплати та банківська картка АТ Ощадбанк № НОМЕР_1 належна ОСОБА_5 , які поміщено до спецпакету RIC2238726, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, за для проведення в подальшому судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

Щодо вимог слідчого про накладення арешту на паспорт громадянина України та виписки з реєстру територіальної громади на ім`яОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно приписів п. 23 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон (затверджених постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992) забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України. Згідно п.22 цього Положення в особи, взятої під варту, або засудженої до позбавлення волі, паспорт вилучається органами дізнання, попереднього слідства або судом. При звільненні з-під варти чи від відбування покарання паспорт повертається його власникові.

Крім того, відсутні підстави вважати та слідчим не доведено, що паспорт та виписка з реєстру територіальної громади були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження суттєво обмежує права ОСОБА_5 в умовах воєнного стану на території України, зазначений документ у встановлених чинним законодавством випадках підлягає заміні, тому клопотання слідчого в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001654 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, задовольнити частково.

Накласти арешт на чорну чоловічу барсетку гаманець, в якому мається 4 корінці про виплати та банківська картка АТ Ощадбанк № НОМЕР_1 належна ОСОБА_5 , які поміщено до спецпакету RIC2238726, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, задля проведення в подальшому судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

В іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7