печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001597 від 07.08.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001597 від 07.08.2023.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001597 від 07.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Печерської окружної прокуратури м. Києва.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 21.04.2017, більш точного проміжку часу досудовим розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме земельними ділянками у місті Києві, шляхом самовільного їх зайняття та набуття у подальшому прав на них з порушенням вимог ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, що регламентують набуття та реалізацію права на земельну ділянку, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки на користь підконтрольного на той час ОСОБА_7 Товариства з обмеженою відповідальністю «МВВ ГРУП», місцезнаходження якого станом на квітень-травень 2017 року: АДРЕСА_3 керівником товариства у вказаний період був ОСОБА_4 , який був обізнаний із злочинним наміром ОСОБА_7 .

Як зазначає слідчий у клопотанні, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, керуючись корисливими мотивами, обрали об`єктом злочинного посягання земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_4 місті Києві, площею 1,5 га, з кадастровим кварталом :90:116, обліковий номер 90:116:0135 (у подальшому кадастровий номер :90:116:0136).

Також досудовим розслідуванням установлено, що земельна ділянка з кадастровим кварталом :90:116, обліковий номер 90:116:0135 (у подальшому кадастровий номер :90:116:0136) за адресою: м. Київ, АДРЕСА_5, площею 1,5 га у відповідності до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, АДРЕСА_5, для будівництва та обслуговування об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури (крім об`єктів дорожнього сервісу), виконаного ТОВ «ДЕМЕТРА ПЛЮС» на підставі укладеного договору із ТОВ «МВВ ГРУП» № 0523 від 23.05.2017 на підставі вимог Земельного кодексу України та рішення Київської міської ради № 253/914 від 15.03.2007 «Про затвердження проектів прибережних захисних смуг водних об`єктів та схем зовнішніх меж прибережних захисних смуг об`єктів водного фонду у районах м. Києва», розташована у прибережній захисній смузі річки Дніпро площею 1,3616 га.

Земельна ділянка з кадастровим кварталом :90:116, обліковий номер 90:116:0135 (у подальшому кадастровий номер :90:116:0136), що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_5 розташована у прибережній захисній смузі річки Дніпро, в межах водоохоронної зони, є природоохоронною територією та належить до земель водного фонду, крім того відноситься до земель, розташованих в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах та зонах особливого режиму використання земель, що перебувають у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Слідчий у клопотанні вказує, що реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою з керівником (станом на 2017-2018 роки) ТОВ «МВВ ГРУП» ОСОБА_4 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, у період часу з 21.04.2017 по 23.10.2018, більш точного проміжку часу не встановлено, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч вимог ст. ст. 116, 123-126 Земельного кодексу України, що регламентують порядок набуття і реалізацію права на землю, усвідомлюючи, що він не має жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування зазначених вище земельних ділянок, у вказаних вище період але непізніше 23.10.2018, організував, за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням осіб та невстановленої досудовим розслідуванням техніки, облаштування на земельній ділянці з кадастровим кварталом :90:116, обліковий номер 90:116:0135 (у подальшому кадастровий номер :90:116:0136), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 тимчасової споруди у виді малої архітектурної форми, що виготовлена із дерева та встановлення по межі земельної ділянки паркану, юридична адреса даної споруди АДРЕСА_1 , тим самим обмежив доступ до даної земельної ділянки сторонніх осіб, у тому числі власника.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, внаслідок описаних вище дій, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим кварталом :90:116, обліковий номер 90:116:0135 (у подальшому кадастровий номер :90:116:0136), розташованої у прибережній захисній смузі річки Дніпро, в межах водоохоронної зони, розташованої в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах та зонах особливого режиму використання земель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувають у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

06.09.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Копія клопотання та матеріалів в його обґрунтування відповідно до частини другої статті 184 КПК України надані підозрюваному 12.09.2024.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років, ураховуючи при цьому наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховування від органів досудового розслідування; вплинути на свідків та потерпілих з метою зміни їх показів; продовжити кримінальне правопорушення.

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на недоведеність ризиків та необґрунтованість підозри.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

- рапортом консультанта-експерта (з ОП) 3 відділу 1 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 12.01.2024;

- протоколом огляду місця події від 25.08.2023;

- витягом з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастрів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.09.2023;

- технічним звітом щодо вишукувальних робіт при здійсненні моніторингу земель та контролю за їх використанням і охороною ;

- договором купівлі-продажу часток нежитлової будівлі від 28.09.2018 виданий приватним нотаріусом ОСОБА_9 ;

- проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «МВВ ГРУП»

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Постановляючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зв статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Так як особа, ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, визначене місце проживання, освіта вища, працевлаштований, проживає разом зі своєю бабусею, яка є особою похилого віку та потребує стороннього догляду.

Слідчим суддю, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів щодо наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених статтею 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно частини п`ятої статті 9 КПК України, є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11.07.2006 - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01.06.2006 Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховування від органів досудового розслідування; вплинути на свідків та потерпілих з метою зміни їх показів; продовжити кримінальне правопорушення, слідчому судді не надано.

Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який характеризується позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, визначене місце проживання, освіта вища, працевлаштований свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Водночас зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, ураховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001597 від 07.08.2023, а саме до 12.11.2024 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001597 від 07.08.2023, тобто до 12.11.2024 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1