Справа №198/161/24
Провадження 1-кп/0198/69/24
УХВАЛА

23 вересня 2024 року селище Юр`ївка

Юр`ївський районного суд Дніпропетровської області у складі головуючого ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 захисника - ОСОБА_5 , проводячи відкрите судове засідання по кримінальному провадженню №0000195 від 04.02.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Глухів Сумської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією в Збройних Силах України, на посаді «номер обслуги» ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»;

та ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор подав клопотання - просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ще на 60 днів.

В обгрунтування клопотання зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, 04 лютого 2024 року, приблизно о 12 год. 20 хв. (більш точний час під час розслідування не встановлений), сумісно зі своїм приятелем - ОСОБА_6 , прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив ОСОБА_7 , який приїхав до вказаного домоволодіння, на належному йому транспортному засобі марки ВАЗ 21061, 1985 року випуску, бежевого кольору, державний номер якого - « НОМЕР_2 », з тим, щоб отримати від ОСОБА_8 залишкову частину грошового боргу за продані ним раніше дрова.

Враховуючи зухвалість та безпідставну агресію зі сторони чоловіків, які підійшли до вказаного домоволодіння, коли ОСОБА_6 висловив погрози фізичної розправи на адресу ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 , не маючи на те підстав, наніс удар рукою в область правого плеча, переймаючись за своє здоров`я, ОСОБА_7 , керуючи належним йому автомобілем марки ВАЗ 21061, поїхав з місця події, направившись до місця свого проживання.

Не бажаючи зупинятися на досягнутому, ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ 21061, державний номер якого « НОМЕР_2 », вступивши попередньо у злочинний зговір на реалізацію вказаного наміру із ОСОБА_6 , з метою реалізації сумісного злочинного умислу, на транспортному засобі марки «JEEP GRAND CHEROKEE», номер якого « НОМЕР_3 », удвох, прослідували за ОСОБА_7 , приїхавши по ходу переслідування, у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , де на той час знаходилися також інші родичі ОСОБА_7 : ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_10 (батько), ОСОБА_11 (дружина).

Знаходячись у дворі вказаного домоволодіння АДРЕСА_1 , усвідомлюючи при цьому безпосередню доступність до всіх речей та будь-якого майна, що знаходилося у дворі, реалізуючи свій сумісний єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, приблизно о 13 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 04 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , з метою подолання можливого опору зі сторони мешканців вказаного домоволодіння, за використанням лопати, яку знайшов у дворі мешканців вказаного будинку, неодноразово наніс удари по різних частинах тіла ОСОБА_7 , в той час, як ОСОБА_6 , діючи сумісно із ОСОБА_4 , за попередньо змовою, наносив удар кулаком в область обличчя ОСОБА_9 . Продовжуючи свої протиправні сумісні дії, спрямовані на заволодіння транспортним засобом, бажаючи показати свою фізичну перевагу, застосовуючи з цією метою фізичне насильство, ОСОБА_4 наніс удари по кінцівках ОСОБА_11 , після чого, показавши таким чином своїми діями агресивність намірів, словесно примусив ОСОБА_10 сісти за кермо автомобілю марки ВАЗ 2106, державний номер якого « НОМЕР_2 », та виїхати на вказаному автомобілі за межі подвір`я. Після виконання вимог, продовжуючи свої сумісні із ОСОБА_6 злочинні дії, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 , розуміючи очевидність вчинюваних дій, відкривши двері, сів на водійське сидіння транспортного засобу марки ВАЗ 2106, 1985 року випуску, бежевого кольору державний номер якого « НОМЕР_2 », та не маючи будь-яких прав відносно вказаного транспортного засобу, запустивши двигун за використанням ключа, який знаходився в замку запалювання автомобілю, наказавши попередньо ОСОБА_10 їхати разом із ним, діючи сумісно із ОСОБА_6 , розділивши попередньо із ним ролі, поїхав до місця свого проживання - до домоволодіння АДРЕСА_1 , в той час, як ОСОБА_6 , сидячи за кермом автомобілю марки «JEEP GRAND CHEROKEE», номер якого « НОМЕР_3 », поїхав з місця події слідом за автомобілем ВАЗ НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

Поїхавши з місця події, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , таким чином з місця події зникли, завдавши тим самим ОСОБА_7 майнову шкоду.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, як - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

05 лютого 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При розгляді клопотання прокурор просив задовольнити клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, вказав, що стороною обвинувачення наявність реальність ризиків не обгрунтовано, обвинувачений жодного тиску на свідків та потерпілих не чинив (на даний час). Зазначив, що ОСОБА_4 перебуває на посаді у військовій частині, тому у нього є обов`язок повернутися на службу в ЗСУ, вважав, що ризик вчинення нових злочинів є надуманим. Ймовірність втечі обвинуваченого виключив.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав захисника. Основний довод - необхідність продовження служби, вказував, що в ЗСУ пішов добровольцем, тривалий час воював, суду надано позитивну характеристику обвинуваченого з місця утримання (гауптвахти).

Вивчивши клопотання прокурора та матеріали, додані наявні у суду, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, встановлене наступне.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства ЄСПЧ зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обгрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою міститься і в положеннях ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному був обраний з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід звернути увагу на те, що підозра визнається обгрунтованою у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Крім цього, стандарт доведення обгрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

При вирішенні питання про продовження строку дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою, окрім зазначеного та тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, суд враховує характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що підозрюваний проходить службу в Збройних Силах України, за місцем служби характеризується негативно, одружений, має на утримання неповнолітнього сина, раніше судимий (неодноразово, у тому числі за насильницькі корисливі злочини, в т.ч. умисне вбивство з корисливих мотивів).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та не перестали існувати. Так, в разі застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує, обвинувачений може вчинити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні (вони його односельці, інформація про них добре йому відома), що може призвести до зміни ними своїх показів, в суді вони ще не допитані (а лише їх допит в суді має значення при прийнятті остаточного рішення по кримінальному провадженню).

Щодо ризику вчинення нових злочинів - обвинуваченому ставить у провину вчинення умисного, корисливого, насильницького, тяжкого злочину (бив людину лопатою та відібрав майно), а з урахуванням 5-ти непогашених судимостей - усі за корисливі злочини, угони, є навіть за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, суд вважає що обвинувачений може вчиняти нові аналогічні злочини.

За таких обставин суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000195 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000195 від 04.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, до 24:00 год. 21 листопада 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного суду України в справі № 3-208/2018(2402/18) протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1