05грудня2024 року м. Хмельницький
Адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на указану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги зазначає, що постанова дізнавача не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки висновки, викладені у постанові не відповідають встановленим у кримінальному провадженні обставинам.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Постановою дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 28.09.2024 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України,
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, дізнавач зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Вказаних вимог законодавства дізнавач у повній мірі не дотримався.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у ньому здійснювалось відносно заподіяння 01.09.2024 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час здійснення досудового розслідування здобуті відомості про учасників події, серед яких були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Дізнавач вжив заходів щодо встановлення свідків події, їх допиту та здобув відомості про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_5 .
У оскаржуваній постанові дізнавач навів пояснення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які зазначили, що саме ОСОБА_5 схопив ОСОБА_8 за волосся після з`ясування у нього підстав демонстрування ОСОБА_5 їй середнього пальця руки, після чого ОСОБА_7 намагався кулаком за закликом дружини про допомогу відштовхнути ОСОБА_5 та у подальшому усім своїм тілом притис хлопця до землі, а ОСОБА_8 впала на землю на обидва коліна та у подальшому усі заспокоїлись.
Пославшись на положення Кримінального кодексу , викладені у ст..36 щодо необхідної оборони, дізнавач зробив висновок про відсутність належних доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, указав на відсутність незацікавлених свідків та ствердив про обґрунтований сумнів у об`єктивності показань потерпілого, що виключає діях невстановленої особи склад кримінального правопорушення.
Також дізнавач зазначив, що у нього виникає сумнів, щодо причетності невстановленої особи до вчинення кримінального правопорушення.
Отже, дізнавач ,установивши учасників події, зробив взаємовиключні висновки про відсутність належних доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та з іншого боку про відсутність у діяхневстановленої особи складу кримінального правопорушення.
Не відповідають матеріалам кримінального провадження і висновки дізнавача про обґрунтований сумнів у об`єктивності показань потерпілого, оскільки ОСОБА_5 у межах кримінального провадження не допитувався, а пояснення були відібрані у його законного представника , яким є батько ОСОБА_9 .
У оскаржуваній постанові дізнавача відсутній виклад усіх встановлених у кримінальному провадженні обставин.
Здобувши докази нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, відомості про їх тяжкість, дізнавачне обґрунтував у постанові, чому він надав перевагу поясненням ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 і почав його принижувати, ОСОБА_11 взяла ОСОБА_12 рукою за ліве вухо, а ОСОБА_13 взяв її у відповідь , після чого Вадим лівою рукою взяв та тримав ОСОБА_13 за праве плече та кулаком правої руки наніс удари в обличчя, в область правої щоки.
Також у наданих матеріалах кримінального провадження відсутній відеозапис події, протокол огляду якого 05.09.2024 складений дізнавачем.
Дізнавач не надав належної оцінки установленим обставинам кримінального провадження, що призвело до прийняття помилкового рішення про закриття кримінального провадження.
Отже, висновки дізнавача не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Як наявність, так і відсутність складу кримінального правопорушення, у діях конкретної особи мають ґрунтуватись на зібраних під час досудового розслідування доказах та встановлених обставинах, яких окрім пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскаржувана постанова не містить.
Вказані суперечності слідчий суддя під час розгляду скарги позбавлений можливості усунути, а тому вони повинні бути усунуті під час здійснення досудового розслідування.
Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд стороною кримінального провадження, перевіривши надані в обґрунтування аргументи, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Під час досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії для досягнення мети кримінального провадження, у тому числі щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, надати оцінку усім встановленим обставинам.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З огляду на наведене, скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1