КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та місцем перебування ОСОБА_6 поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Таке рішення слідчий суддя мотивувала тим, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення, проте, зі змісту заяви ОСОБА_6 від 18.04.2024 про можливе вчинення, на думку заявника, суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вбачається, що вона містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій судді і не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки відсутні обґрунтовані обставини, які б вказували на склад кримінального правопорушення в діях вказаних у заяві осіб, а її зміст фактично ________________________________________

Справа №11-сс/796/4137/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

зводиться до непогодження з прийнятим судовим рішенням та процесуальними діями судді, тому, враховуючи те, що, оскільки така заява не може вважатись заявою про вчинення кримінального правопорушення, то відсутні підстави для внесення відомостей із цієї заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовила у задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною через грубе порушення положення КПК України, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора, уповноваженого на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, невідкладно внести відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 364 КК України, в період з 04 грудня 2023 року по 18 квітня 2024 року гр. ОСОБА_7 , який займає посаду судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яке завдало істотної шкоди ОСОБА_6 , за заявою від 18 квітня 2024 року ОСОБА_6 , поданою до Офісу Генерального прокурора, яка була зареєстрована за вх. № 91112-24 18.04.2024 року та видати ОСОБА_6 витяг про внесення відомостей в ЄРДР.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що фактично слідчий суддя була поінформована про невиконання вимог ч. 1 ст. 25 та ч. 1 ст. 214 КПК щодо невнесення відомостей за заявою від 18 квітня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, а тому, враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК, повинна була постановити ухвалу, якою зобов`язати прокурора внести відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя не виконала вимоги ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 370 та п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК та прийняла рішення, яке не відповідає вимогам ч. 1 ст. 94 та ч. 3 ст. 370 КПК у частині процедури прийняття процесуального рішення, не виконала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК у частині дотримання вимог до мотивувальної частини ухвали.

Також зазначає, що під час судового розгляду скарги слідчим суддею було порушено і саму процедуру прийняття процесуального рішення, оскільки слідча суддя почала досліджувати не виконання вимог КПК прокурором, а почала досліджувати зміст поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, до повноважень слідчого судді на стадії досудового провадження віднесено дослідження виконання вимог КПК прокурором при внесенні відомостей в ЄРДР, бо положення ч. 1 ст. 25 КПК прямо зобов`язують прокурора розпочати досудове розслідування після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 3 та ч. 2 ст. 214 КПК.

При цьому зазначає, що, враховуючи положення ч. 1 і 2 ст. 55, п. 11 ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 306 КПК, слідчим суддею було грубо порушено право потерпілого на участь у безпосередній перевірці доказів під час судового розгляду, де потерпілий має право знайомитись з доказами, ставити свої питання щодо вказаних доказів і т.д., чим фактично постановлено рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, вказуючи на те, що справу було розглянуто без його участі, незважаючи на те, що ним, як потерпілим, було подано разом із скаргою клопотання про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції, яке навіть не було розглянуто слідчим суддею, чим фактично порушено право потерпілого на участь у розгляді його скарги та право на доступ до правосуддя, тому про зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді він дізнався з Електронного кабінету Електронного суду лише 22 травня 2024 року, яка з грубими порушеннями слідчим суддею строків оприлюднення судового рішення, в ЄДРСР стала доступною для ознайомлення тільки 25 травня 2024 року, тому він не знав та не міг апріорі знати про суть прийнятого слідчим суддею рішення, що об`єктивно перешкоджало йому звернутись своєчасно з апеляційною скаргою, бо в Електронному суді до 22 травня 2024 року була відсутня можливість подати апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п'яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З наведеного слідує, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню за умови, що особа, яка подає таку скаргу, ставить питання про його поновлення та доведе поважність причин його пропуску.

Враховуючи ті обставини, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року була постановлена без участі сторін, в тому числі і особи, яка подала скаргу - ОСОБА_6 , відомості про отримання ОСОБА_6 її копії матеріали провадження за скаргою не містять, а про постановлену слідчим суддею ухвалу дізнався та ознайомився з її змістом, як стверджує апелянт, лише 22 травня 2024 року, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку на оскарження цієї ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим пропущений строк підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_6 , то колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 18 квітня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У самій заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 зазначив, що суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 зловживає своїми службовими обов`язками з метою надання допомоги іншій особі ОСОБА_9 в уникненні притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності, всупереч вимог ст. 306 КК України та ч. 7 ст. 56, ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», шляхом фактичної відмови виконувати обов`язки слідчого судді у кримінальному провадженні № 000060 та розглядати судові справи в порядку та строки, визначені ст. 306 КПК України та ч. 7 ст. 56, ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому фактично ОСОБА_6 змушений нести додаткові витрати своїх матеріальних ресурсів та часу для оскарження бездіяльності судді ОСОБА_7 та отримувати при цьому шкоду немайнового характеру у вигляді моральних страждань, розмір яких визначається в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 242 КПК України. У зв`язку з цим ОСОБА_6 вбачає в діях судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З наведеного вбачається, що викладені у заяві ОСОБА_6 відомості стосуються його незадоволення роботою слідчого судді під час розгляду певного питання у кримінальному провадженні. При цьому ті обставини, що описує ОСОБА_6 , які, на його думку, свідчать про вчинення суддею ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст. 364 КК України.

Отже, у заяві ОСОБА_6 відсутні очевидні факти та відомості, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, і які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, невнесення по цій заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Доводи ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя під час розгляду його скарги досліджував зміст його заяви про кримінальне правопорушення в той час як повинен був перевіряти наявність в діях уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора факту бездіяльності, суперечать вимогам кримінального процесуального закону, відповідно до якого внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають лише заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, а тому для встановлення факту бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за такою заявою, вимагає від слідчого судді перевірки її змісту на наявність в ній викладення фактів, що свідчать про вчинення певного кримінального правопорушення.

Також є безпідставними твердження апелянта про те, що, розглядаючи його скаргу, слідчий суддя порушив його право на участь у досліджені доказів, оскільки за вимогами кримінального процесуального закону під час розгляду скарг поданих в порядку ст. 303 КПК України слідчий суддя докази, в розумінні вимог ст. 94 КПК України, не досліджує, а лише перевіряє сукупність наданих йому матеріалів на предмет обґрунтованості доводів, викладених у скарзі.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3