УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 161/15040/24

провадження № 51-5134 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Суддя-доповідач Волинського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду.

На обґрунтовування свої вимог вказує, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження з посиланням на положення ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив рішення, без врахування практики Касаційного кримінального суду щодо застосування норм права які захисник вважає подібними у правовідносинах.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно із ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також відповідно до абзацу другого ч. 2 цієї статті Кодексу, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта.

Тобто Законом не передбачено окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання особи про повернення обвинувального акта прокурору.

Як убачається із змісту ухвали Волинського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинського області від 12 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні її клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, подала апеляційну скаргу.

Суддя апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу захисника на вказану ухвалу суду першої інстанції, постановлену під час вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду, встановив, що вказане рішення не відноситься до переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку відповідно до положень ст. 392 КПК України, а тому, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Мотивуючи своє рішення суддя апеляційного суду зазначив, що скарга захисника подана на ухвалу суду першої інстанції, якою, під час вирішення питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду, розглянуто клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору та відмовлено у його задоволенні та таке судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог захисника ОСОБА_4 щодо можливості оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року.

Посилання захисника у касаційній скарзі на правову позицію викладену в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2024 року у справі 932/3019/23 є безпідставним.

Правова позиція наведена у цьому рішенні стосується можливості оскарження в апеляційному, а у подальшому - й у касаційному порядку, рішення суду за результатом розгляду клопотання особи щодо вирішення долі речових доказів.

Отже, правовідносини наведені у цій касаційній скарзі не є подібними.

Враховуючи, що з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3