ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«02» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дослідивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга адвоката ОСОБА_3 , зі змісту якої вбачається, що вироком колегії суддів Вищого антикорупційного суду від 18 вересня 2024 року до судді Зарічного районного суду міста Суми ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Як зазначає адвокат, вказаний вирок не набрав законної сили, втім 19 вересня 2024 року о 15:15 без складення протоколу про затримання та інших підстав для поміщення до слідчого ізолятора ОСОБА_4 було затримано без згоди Вищої ради правосуддя, як це визначено ст. 482 КПК України та ст. 42 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і доставлено до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де він і перебуває на даний час без будь-якої, на думку адвоката, законної підстави. Адвокат вважає, що, оскільки вирок не набрав законної сили, ухвалене без згоди Вищої ради правосуддя рішення щодо негайного взяття судді ОСОБА_4 під варту є нечинним та протиправним, у зв`язку з чим, посилаючись на положення ст.ст. 206, 208 КПК України, просить визнати незаконним затримання судді ОСОБА_4 , здійснене на підставі п. 3 резолютивної частини вироку від 18 вересня 2024 року, та негайно звільнити його в залі суду за результатами розгляду слідчим суддею даної скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положення ст.ст. 207, 208 КПК України визначають випадки та порядок затримання особи, відсилаючи при цьому до глави 37 КПК України, яка регулює особливий порядок кримінального провадження (в тому числі і затримання) стосовно окремої категорії осіб, серед як і судді.

Дійсно, ч. 2 ст. 206 КПК України, на зміст якої адвокат посилається у свій скарзі, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Не торкаючись питання можливості використання в даному випадку механізму оскарження «незаконного затримання» як такого, з огляду на причину поміщення ОСОБА_4 до слідчого ізолятора - виконання резолютивної частини вироку суду від 18 вересня 2024 року, а саме: «До набрання вироком законної сили застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Для забезпечення виконання вироку негайно взяти такого під варту», що узгоджується з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 534 КПК України (у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні; судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню), у поєднанні з наданим КПК України правом на апеляційне оскарження обвинувального вироку у разі незгоди з ним, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вирішує у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ст. 26 КПК України).

Так, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування. При цьому, досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, направленням до суду обвинувального акта, після чого розпочинається стадія судового провадження.

Отже, КПК України визначає впорядкованість кримінального провадження та виокремлення певних стадій, що, в свою чергу, обумовлює порядок вирішення питань, які виникають в ході його розгляду (розслідування) лише компетентним судом (слідчим суддею), відповідно до стадії.

В цьому контексті слід зазначити, що закінчення стадії досудового розслідування завершує здійснення функцій судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яка реалізується слідчими суддями.

За таких обставин, оскільки скарга адвоката ОСОБА_3 стосується допущених, на його думку, порушень прав ОСОБА_4 , кримінальне провадження стосовно якого не перебуває на стадії досудового розслідування, натомість на даний час вже закінчено судовий розгляд цього кримінального провадження з ухваленням стосовно ОСОБА_4 обвинувального вироку, то слідчий суддя не наділений повноваженнями здійснювати у даному кримінальному провадженні контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за вказаною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1