Справа № 505/3351/24
Провадження1-кп/505/697/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року

Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду та за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000319 від 20 липня 2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ленінськ, Кзил Ординської області, Казахстан, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 є військовозобов`язаним, відповідно має обов`язок стати на військовий облік відповідно до ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також є обізнаним про воєнний стан, введений на території України з 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року №2105-ІХ, яким на території України оголошено повну мобілізацію протягом 90 діб та строк дії якої неодноразово продовжувався і діє на теперішній час.

08 червня 2024 року близько 10 години ОСОБА_3 відмовився отримати повістку про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) на 09 годину 11 червня 2024 року для звірки та уточнення облікових даних, у зв`язку з чим, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності старшого сержанта ОСОБА_4 , зачитав його ОСОБА_3 та склав акт про відмову останнього від отримання повістки. На визначену дату, а саме на 09 годину 11 червня 2024 року ОСОБА_3 умисно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини своєї неявки не повідомив.

Крім того, 02 липня 2024 року близько 10 години ОСОБА_3 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його було письмово під особистий підпис начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 попереджено про необхідність дотримання вимог військового обліку, наслідки неявки, відповідальність у разі його не виконання, після чого ОСОБА_3 було запропоновано добровільно пройти обстеження та медичний огляд військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби, на що останній категорично відмовився. Даний факт відмови 02 липня 2024 року було зафіксовано посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у присутності ОСОБА_6 за допомогою технічних засобів та проведена безперервна відео зйомка, а також складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 02 липня 2024, з яким ОСОБА_3 ознайомився та засвідчив особистим підписом. Незважаючи на це ОСОБА_3 військово-лікарську комісію не пройшов, про причини своєї неявки не повідомив, підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу згідно ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» останній не має.

Разом з тим, 21 серпня 2024 року близько 11 години ОСОБА_3 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його повторно було попереджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність дотримання вимог військового обліку, наслідки неявки, відповідальність у разі його не виконання, та повторно запропоновано добровільно пройти обстеження та медичний огляд військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби згідно попередньо складеного направлення №2049 від 01 липня 2024 року, на що ОСОБА_3 повторно відмовився, а також відмовився поставити свій підпис у попереджені про виконання вимог військового обліку. Даний факт посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у присутності ОСОБА_7 зафіксували за допомогою технічних засобів, шляхом проведення безперервної відео-зйомки, а також складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 21 серпня 2024 року, який посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 було зачитано у голос ОСОБА_3 та запропоновано останньому ознайомитися з вказаним актом, проте ОСОБА_3 категорично відмовився знайомитися з вказаним актом, не зважаючи на те, що підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу згідно ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_3 незважаючи на свою обізнаність про наявність обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних сил України, діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», з метою умисного ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, будучи у встановленому законом порядку двічі особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 годину 11 червня 2024 року та в подальшому, умисно військово-лікарську комісію не пройшов, про причини своєї неявки не повідомив.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 337 КК України.

30 серпня 2024 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, тобто ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Прокурор ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту щодо зазначеного кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви від 30 серпня 2024 року, складеної у присутності захисника ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, погоджується із встановленими дізнанням обставинами та не оспорює їх, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку у його відсутності.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтвердив своїм підписом захисник ОСОБА_9 , а тому вищезазначена заява сумнівів у її добровільності у суду не викликає.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, в присутності захисника, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальному проступку.

А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, а саме в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_3 покарання є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючи вид покарання ОСОБА_3 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчинених протиправних дій та їх наслідки, усі відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, яка пом`якшують покарання щире каяття, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, і приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій статі обвинувачення.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: компакт диск DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео-записом факту відмови ОСОБА_3 від проходження військово-лікарської комісії, який зберігається у матеріалах кримінального провадження №0000319 (арк. 68), залишити в зазначених матеріалах.

На вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1