Справа №756/4840/16 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5157/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 31.08.2015, близько 09 год. 00 хв. старший інспектор патрульної служби Управління патрульної служби у м. Києві ОСОБА_7 спільно з інспектором патрульної служби ОСОБА_9 приступили до чергування у складі патруля № 511 (автопатруль). Під час чергування 01.09.2015, близько 00 год. 05 хв. за спецлінією «102» до чергової частини Управління патрульної служби у м. Києві надійшов виклик про порушення громадського порядку у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де компанія молодих людей, катаючись на мотоциклі, пошкодила автомобіль. Прибувши за місцем виклику за вище вказаною адресою, співробітниками патрульної служби від очевидців події встановлено, що власник мотоциклу дав проїхатися на ньому невстановленій особі. Не впоравшись з керуванням, останній впав та пошкодив припаркований на узбіччі автомобіль «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_1 ). Одразу після цього, власник мотоцикла підняв його та направився з ним у невідомому напрямку, залишивши на місці пригоди шолом та перчатки. Власник автомобіля «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_1 ) від складання протоколу про дорожньо- транспортну пригоду відмовився, посилаючись на те, що йому не завдано матеріальної шкоди та в нього відсутні будь-які претензії до осіб, які пошкодили його автомобіль.

Під час огляду прилеглої території, інспектор патрульної служби ОСОБА_7 помітив біля паркану на відстані приблизно 10 метрів від автомобіля «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_1 ), мотоциклетний шолом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+ -50g та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору, які були залишені власником мотоциклу ОСОБА_10 на місці події після падіння невстановленої особи з мотоциклу. Враховуючи відсутність у безпосередній близькості власника майна, у ОСОБА_7 виник умисел на його таємне викрадення. Реалізуючи свій умисел, з метою наживи, ОСОБА_7 , всупереч волі власника, шляхом вільного доступу, надаючи своїм діям законного вигляду для оточуючих, повідомляючи їм, що майно вилучається з метою подальшого документування слідів дорожньо-транспортної пригоди, таємно викрав належний ОСОБА_10 мотошолом та тактичні рукавиці, вартість яких відповідно до висновку експерта № 2148/16-53 від 24.03.2016 складає 1737 грн. та 435 грн. відповідно, на загальну суму 2172 грн. Достовірно знаючи, що зазначені речі залишені власником мотоциклу, ОСОБА_7 помістив його до поліетиленового пакету, та в подальшому до багажнику службового автомобіля. З метою досягнення бажаного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 приховав факт вилучення та утримання ним майна ОСОБА_10 від інспектора патрульної служби ОСОБА_9 та від керівництва Управління патрульної служби у місті Києві, шляхом ненадання будь якої усної чи письмової інформації з даного приводу. Крім того, ОСОБА_7 не вжив заходів щодо пошуку власника зазначених речей та належного обліку їх у встановленому законом порядку, що підтверджує протиправність його намірів.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 усвідомлював, що викрадені ним речі належать власнику мотоцикла, яким пошкоджено автомобіль, що останньому відоме місцезнаходження шолому та рукавиць, і що він може повернутися за вказаними речами.

Вказаними діями, ОСОБА_7 позбавив власника вищезазначених речей можливості повернути контроль над мотоциклетним шоломом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+ -50g та тактичними рукавицями з синтетичного матеріалу чорного кольору, оскільки останній тимчасово втратив контроль над зазначеним майном, а не загубив їх. Так, ОСОБА_10 знав місце, де залишив речі, особу, яка знаходилась у вказаному місці та могла повернути речі власнику. Крім того, ОСОБА_10 , виявивши відсутність, одразу вжив заходи щодо пошуку та поновлення контролю над власним майном, однак, через протиправні дії ОСОБА_7 був позбавлений можливості це зробити.

У подальшому, 16.09.2015 інспектор патрульної служби ОСОБА_7 з метою реалізації свого умислу, розмістив повідомлення на інтернет-сайті безкоштовних оголошень «OLX» про продаж вказаного шолому та тактичних рукавиць (що знаходились в середині шолома на момент його викрадення). 17.09.2015 на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та запропонував придбати мотоциклетний шолом і рукавиці, в подальшому домовившись про зустріч з метою продажу вказаних речей. 19.09.2015, близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на службі, зустрівся із раніше невідомим йому ОСОБА_10 , який виявився власником вказаного шолому та рукавиць, біля ТРЦ «Дрім Таун 1» за адресою: АДРЕСА_4 . На місце також прибули знайомі потерпілого та викликали поліцію. У подальшому у ОСОБА_7 вилучено мотоциклетний шолом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+ -50g та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Також просить повторно викликати та допитати свідків.

Вказує, що наявні в матеріалах справи докази, а також встановлені судом в ході розгляду справи обставини, підтверджують що ОСОБА_7 фактично знайшов та зберігав загублені речі, про які не повідомив в офіційному порядку, про те, дані дії ОСОБА_7 не можуть бути кваліфіковані як крадіжка чужого майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Колегія суддів вважає доводи обвинуваченого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також неповноту судового розгляду неспроможними, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Так, на обгрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, судом першої інстанції досліджено:

показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину не визнав, показав, що дійсно в ніч з 31.08.2015 року на 01.09.2015 року він чергував в складі автопатруля № 511 та близько 00 год. 00 хв. здійснив виїзд за викликликом за фактом порушення громадського порядку у дворі будинку АДРЕСА_3 , де молоді хлопці катались по подвір`ю на мотоциклі, не реагували на зауваження мешканців, та під час їзди один із хлопців не впорався з керуванням мотоцикла, впав та пошкодив припаркований автомобіль «Деу Ланос» і сам зазнав пошкоджень. ОСОБА_7 зазначив, що мотоциклетний шолом та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору, які залишив хлопець, який керував мотоциклом йому віддали люди, та вказані речі він взяв маючи намір здати їх до відділу адмінпрактики на базі УПС як такі, що загублені та поклав їх в багажник автомобіля. Проте, вказані речі ніхто не прийняв. Він мотоциклетний шолом та тактичні рукавиці залишив у себе. Особисто він, через соціальні мережі, жодних оголошень про знайдені речі не публікував, жодних письмових рапортів на ім`я свого керівництва про наявні в нього речі з місця події - не писав. 16.06.2015 року на інтернет-сайті безкоштовних оголошень «OLX» розмістив повідомлення про продаж вказаного мотошолому та тактичних рукавиць, вказавши відповідну їх ціну та свій номер телефону, розраховував, що можливо знайдеться таким чином власник майна. 19.09.2015, близько 11 години він на службовому автомобілі прибув на зустріч до ТРЦ «Дрім Таун 1», зустрівся там з великою групою молодих людей, яка йому почала кричати, що мотошолом та тактичні рукавички, які він хоче продати, є краденими, стали погрожувати йому фізичною розправою. ОСОБА_7 показав, що він спочатку розгубився, а потім підтвердив, що ці речі дійсно йому не належать, сказавши, що їх йому передали в порядку погашення боргу. На питання щодо особи, яка йому їх передала, він не зміг відповісти та повідомив, що він поліцейський, не сказавши, що саме він виїздив на виклик на місце події в ніч з 31.08.2015 на 01.09.2015 на адресу АДРЕСА_3 . Після цього він викликав на місце конфлікту свого безпосереднього керівника ОСОБА_11 , а група людей, яка приїхала до нього на зустріч, в той час розповсюдила в інтернетмережі інформацію про те, що він вкрав, а тепер продає, викликали поліцію.

Всупереч позиції обвинуваченого щодо невизнання своєї вини у скоєному, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме:

- показаннями, допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_11 , який на той час т.в.о. командира роти № 5 батальйону № ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 19.09.2015 приїхав на паркувальний майданчик до ТРЦ «Дрім Таун 1» Там було багато людей, присутні стверджували, що вони на місці події загубили мотошолом та тактичні рукавиці, а поліцейський їх вкрав та хотів продати. ОСОБА_7 виглядав подавленим. Крім того, ОСОБА_11 пояснив, що у разі виникнення нестандартних ситуацій, у яких поліцейський не знає як правильно діяти, він зобов`язаний доповісти про ситуацію керівництву, і рішення приймає керівництво. В той же час, ОСОБА_7 не доповідав йому про те, що він забрав чужі речі з місця події;

- показаннями свідка ОСОБА_12 який суду першої інстанції показав, що 19.09.2015 він приїхав з ОСОБА_7 на паркувальний майданчик до ТРЦ «Дрім Таун 1», де після зупинки, ОСОБА_7 , перебуваючи у форменному одязі, взяв з багажника автомобіля велику сумку та пішов. Згодом повернувся, хотів продати мотошолом, а той виявився краденим. Була сварка з групою людей, що приїхали шолом купувати. Потім приїхала слідчо-оперативна група та вилучила у ОСОБА_7 шолом;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , напарника ОСОБА_7 у нічній зміні з 31.08.2015 на 01.09.2015, який суду проказав, що порушення громадського порядку або дорожньо-транспортна пригода ним та обвинуваченим не документувалися. Знайдений оточуючими людьми мотоциклетний шолом та рукавички вони разом з ОСОБА_7 вирішили здати в адмінпрактику. Оскільки старшим зміни був ОСОБА_7 , то саме він обіцяв все оформити. Він бачив, як ОСОБА_7 забирав на місці виклику шолом та перчатки;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 який в суді першої інстанції пояснив, що 31.08.2015 він з двома товаришами каталися на його мотоциклі, та товариш не впорався з керуванням , впав і зачепив припаркований автомобіль. Оскільки товаришу потрібна була медична допомога, вони поїхали до лікарні, а шолом та рукавички залишилися там. Через деякий час він на сайті ОLX побачив свій мотошолом, який продається, та тактичні рукавички до нього «у подарунок». Зателефонував на зазначений номер телефону, домовився про зустріч, на яку 19.09.2015 приїхав з друзями та дійсно впізнав свої речі, про що сказав ОСОБА_7 , на що останній у відповідь сказав, що йому вказані речі передала якась особа в порядку повернення боргу. ОСОБА_10 вказав, що згодом йому на мобільний телефон телефонував обвинувачений та просив залагодити справу, виправдовувався.

- звукозаписами технічних записів судових засідань від 24.05.2016, 31.05.2016, 15.06.2016, 31.06.2016, 03.08.2016, 04.09.2016, 26.09.2016 щодо допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

- даними, які містяться в протоколі огляду мобільного телефону від 19.09.2015 (том 1 а.с. 206-207); даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 19.09.2015 та доданими до нього ілюстративними таблицями (том 1 а.с. 208-217); даними, які містяться в протоколі огляду речей, а саме: огляду роздруківок з сайту «olx.ua» на 4 аркушах щодо оголошення від 16.09.2015 продажу вище вказаного мотошолому та тактичних рукавичок підтверджується, що ОСОБА_19 на продаж 16.09.2015 виставлено речі, які були вилучені 19.09.2015 з багажного відділення припаркованого патрульного поліцейського автомобіля (том 1 а.с. 218-224); даними, які містяться в витязі з наказу Управління патрульної служби у місті Києві від 07.07.2015 за № 3 о/с щодо особового складу підтверджується (том 1 а.с. 226-235); даними, які містяться в витязі з електронного робочого зошиту (інформації «АРМ 102») (том 1 а.с. 236-240); даними, які містяться у висновку експерта № 2148/16-53 від 24.03.2016 (том 1 а.с. 247-249); даними, які містяться в роздруківці стенограми розмов оператора служби «102» (том 2 а.с. 63-64); речовими доказами, а саме: мотоциклетний шолом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+ -50g та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору; відтвореним в судовому засіданні звукозаписом телефонної розмови потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на якому зафіксовано як ОСОБА_7 пропонував потерпілому ОСОБА_10 купити мотошолом і тактичні рукавички, після прослуховування даного звукозапису, на запитання суду, потерпілий та обвинувачений особисто підтвердили, що на звукозаписі їхні голоси.

На переконання колегії суддів, вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що обставини, викладені у вироку є суперечливими і не відповідають обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає неспроможними оскільки, місцевим судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів встановлено обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги про те, що суд викривив та невірно оцінив показання свідків, колегія суддів звертає увагу на те, що показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , щодо обставин кримінального правопорушення, є логічними і послідовними та такими, що узгоджуються з іншими письмовими доказами в сукупності.

Доводи обвинуваченого про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що шолом та рукавички належать потерпілому ОСОБА_20 , є неспроможними, оскільки належність вказаних речей саме потерпілому підтвердив потерпілий, який був допитаний судом першої інстанції в порадяку ст. 351 КПК України та був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

При цьому, в ході перегляду матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не встановлено достатніх підстав, які б ставили під сумнів показання потерпілого, щодо відомих йому обставин вчиненого ОСОБА_21 кримінального правопорушення.

Що стосується посилання апеляційної скарги на те, що у вироку суду не встановлено, яких саме дій, встановлених законодавством, не вжив ОСОБА_7 та який порядок обліку цих речей передбачений законом, то вони є безпідставними, з огляду на те, що, як зазначено самим обвинуваченим, речі він взяв маючи намір здати їх до відділу адмінпрактики на базі УПС як такі, що загублені, зазначене підтвердив і свідок ОСОБА_9 , що вказує на те, що будучи працівником поліції, ОСОБА_7 був обізнаний з порядком дій у разі знайдення загублених речей.

При цьому, свідок ОСОБА_11 , який на той час був т.в.о. командира роти № 5 батальйону АДРЕСА_5 , пояснив, що у разі виникнення нестандартних ситуацій, у яких поліцейський не знає як правильно діяти, він зобов`язаний доповісти про ситуацію керівництву, і рішення приймає керівництво. В той же час, ОСОБА_7 не доповідав йому про те, що він забрав чужі речі з місця події та поклав їх в багажник автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на основі повного, всебічного та об`єктивного дослідження зібраних у справі доказів, обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, наведених у вироку.

Твердження обвинуваченого про те, що досліджений судом звукопис телефонної розмови між ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , є недопустимим доказом не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вказаний звукозапис був добровільно наданий потерпілим, а чинний КПК не вимагає збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої перебувають речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх, це не свідчить про здобуття таких доказів у позапроцесуальний спосіб і не є підставою для визнання їх недопустимими (постанова ККС ВС від 3 жовтня 2023 року у справі № 596/509/22).

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки наведені у вироку суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Підстав, за яких обвинувачений наполягає на скасуванні вироку суду та закритті кримінального провадження, апеляційним судом не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: