КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/5503/2024 Категорія: ст. 508 КПК України
ЄУН 355/1348/24 Головуючий у суді І інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного характеру,

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сезенків, Баришівського району, Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживав до обрання запобіжного заходу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

на ухвалу Баришевського районного суду Київської області від 9 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Баришевського районного суду Київської області від 9 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, - до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання (смт. Глеваха), яке знаходиться за адресою: Київська область, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 8, відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб - до 7 листопада 2024 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді передання на піклування його матері з обов`язковим лікарським наглядом.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що під час розгляду клопотання прокурором не надано жодних доказів чи доводів наявності та обґрунтованості ризиків, на які посилається у клопотанні.

Окрім того, на переконання захисника, в оскаржуваній ухвалі судом також не наведено достатніх мотивів та обґрунтування, чому клопотання прокурора підлягає до задоволення. Як наголошує захисник, висновок суду, як і клопотання прокурора, ґрунтуються на припущеннях, а не реальних доказах наявності зазначених ризиків.

Апелянт наголошує, що мати ОСОБА_7 в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, вказала, що вона систематично відвідує сина, стан здоров`я якого істотно погіршився, подальше перебування сина у вказаному медичному закладі не сприяє поліпшенню його стану здоров`я.

Як зазначає захисник, суд безпідставно задовольнив клопотання прокурора та належним чином не врахував, що у випадку обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу він не зможе будь-яким негативним чином впливати на судове слідство, потерпілу чи свідків, або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2022 року висловив позицію, що на рішення судів щодо обрання та продовження особі запобіжного заходу в порядку ст. 508 КПК у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, ухвалені під час судового розгляду, поширюється такий самий порядок оскарження, як і на рішення щодо обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється колегією суддів за відсутності захисника, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та прокурора, оскільки жодним з них не заявлялось клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши долучені до апеляційної скарги копії клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу та оскаржуваної ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Баришевського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001058 від 19 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

За змістом оскаржуваної ухвали в судовому засідання прокурором подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_7 , яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, а саме вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (сексуальне насильство), що підтверджується сукупністю доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для звернення з клопотанням про застосування такого запобіжного заходу, як наголошує прокурор, є встановлення у ОСОБА_7 психічного розладу, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 756, а, з огляду на обставини інкримінованих ОСОБА_7 діянь, будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з поміщенням його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та не забезпечить безпеку його та інших учасників кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що при застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, останній може вчиняти суспільно-небезпечні діяння, у тому числі і проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, оскільки у ОСОБА_7 згідно з висновком судово-психіатричної експертизи активний тип суспільної небезпечності у вигляді галюцинаторної симптоматики, наявність тривожності, напруженості, підозрілості поряд з відсутністю критичної оцінки свого стану.

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали особа, стосовно якої застосовується заходи медичного характеру, ОСОБА_7 не міг висловити свою думку. Захисник ОСОБА_6 та законний представник особи, стосовно якої застосовується заходи медичного характеру, ОСОБА_9 погодилися з клопотанням та не заперечували тому, щоб строк запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги був продовжений, однак на більш менший термін строком на 30 днів.

За результатами розгляду клопотання ухвалою суду ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання (смт. Глеваха), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, - до 7 листопада 2024 року включно.

Ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, та яке відноситься до категорії тяжких, а встановлені обставини обґрунтовано свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_7 , хоч і має місце реєстрації, але має психічні захворювання, а отже не може керувати своїми діями, а тому, може продовжити злочинну діяльність або вчинити нове правопорушення.

Застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою суспільно-небезпечного діяння, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, може бути застосовано судом запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Статтею 508 КПК України визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими Главами 10 та 18 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах «Анатолій Руденко проти України» від 17 квітня 2014 року, «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції врахував обставини, наслідки та тяжкість суспільно-небезпечного діяння, яке ставиться у провину ОСОБА_7 , обґрунтованість яких перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, а також виходив з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 756 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-абулітичний тип дефекту, галюцинаторний синдром і за психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, також запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь. Наведені обставини свідчать про наявність реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість ОСОБА_7 продовжити злочинну діяльність або вчинити нове правопорушення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність на даний час продовження запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що, на думку колегії суддів, відповідає стану здоров`я ОСОБА_7 на час постановлення оскаржуваної ухвали і є співрозмірним характеру суспільно-небезпечного діяння, оскільки саме такий запобіжний захід здатен забезпечити уникнення вказаних ризиків, забезпечити його належну процесуальну поведінку та безпеку оточуючих його осіб, та в змозі забезпечити уникнення встановлених ризиків

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, викладені у клопотанні прокурора та в оскаржуваній ухвалі, ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що спростовуються встановленими на даний час обставинами, які, у тому числі, знайшли своє відображення у висновку судово-психіатричного експерта.

На думку колегії суддів, альтернативний запобіжний захід у виді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, про що просить захисник в апеляційній скарзі, на даний час за відсутності будь-яких даних про поліпшення психічного стану здоров`я ОСОБА_7 , є неефективним та таким, що не зможе гарантувати ненастання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки будь-яких даних про те, що будь-хто з вказаних осіб в змозі забезпечити не вчинення ОСОБА_7 нових суспільно-небезпечних діянь та гарантувати його бездоганну процесуальну поведінку і виконання рішень суду, матеріали справи не містять і стороною захисту не надано.

Таким чином, з урахуванням обставин вчинених суспільно-небезпечного діяння, його тяжкості та наслідків, даних висновку судово-психіатричної експертизи, за відсутності на даний час нових відомостей, які б вказували на те, що наведені прокурором та встановлені у провадженні ризики зможе забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням ОСОБА_7 у психіатричному закладі з наданням психіатричної допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність на даний час продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_7 , а обрання запобіжного заходу у виді передання на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

На переконання колегії суддів, такий висновок не суперечить, як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Баришевського районного суду Київської області від 9 липня 2024 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 60 діб - до 7 листопада 2024 року включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4