Справа № 628/281/19
Провадження № 1-в/610/194/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований і проживав до затримання в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 24.09.2020 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 71 КК України (вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016) до 7-ми років 1-го місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою приватною власністю обвинуваченого,

початок строку: 21.12.2018, кінець строку: 21.01.2026,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" (далі ДУ "ПВК (№ 17)) про вирішення питання про приведення вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 та вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.09.2020 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України за кримінальне правопорушення, яке вчинив 23.03.2016, та яким було завдано шкоду на суму 419 грн, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Водночас за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.09.2020 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, що є особистою приватною власністю обвинуваченого.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№ 17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, матеріали подання містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№ 17)" не заперечував, просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 06.06.2016.

Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 419 грн.

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24.09.2020 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою приватною власністю обвинуваченого.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, що є особистою приватною власністю обвинуваченого.

Вирок набрав законної сили 17.02.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 06.05.2016 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 23.03.2016. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 419 грн.

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 378 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 689 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 378 грн (689?2=1 378).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 06.05.2016 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 419 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого 23.03.2016 ОСОБА_3 майна становила 419 грн, тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2016 році 1 378 грн, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 23.03.2016 діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання за сукупністю вироків, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року на підставі ст. 71 КК України у виді 7-ми років 1-го місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою приватною власністю обвинуваченого.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року, в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1