Провадження №1-в/127/824/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника служби з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці подання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021 у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке останній відбував покарання.

В судовому засіданні представник Вінницького міського відділу філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 просила задовольнити подання та привести вирок у відповідність до вимог чинного законодавства, у зв`язку з усуненням караності діяння за яке був засуджений ОСОБА_6 , саме за ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 підтримую подання органу з питань пробації, оскільки сума викраденого майна підпадає під дію зміненого закону, тому засуджений може бути звільнений від відбування призначеного покарання за ч 2 ст. 185 КК України, оскільки караність закону за яким він був засуджений усунена. Що стосується призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін, виключити починання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був повідомлений завчасно та належним чином.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд подання без його участі, з приводу розгляду самого подання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, який закріплений ч. 2 ст. 74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Вирок набрав законної сили 15 березня 2021 року.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром сімнадцяти гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2018 року складав 881 грн ( 1762 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 881х2=1762 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року, ОСОБА_6 17 квітня 2018 року викрав майно на загальну суму 444,60 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_6 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Крім того, відповідно до вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним, також у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а остаточне покарання призначене із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, не поширюється на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, виключити з рішення суду посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України, в решті вирок залишити без змін.

На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання провідного інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021 у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Виключити з рішення суду положення про застосування ч. 1 ст. 70 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: