ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/628/24 Справа № 237/2617/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

30 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000418 за ч. 2 ст. 185 КК Українивідносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою зі змінами прокурора ОСОБА_7 на вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 липня 2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який неодружений, не працює, з середньою освітою, раніше судимого, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно до вироку суду, ОСОБА_6 20.05.2020 року близько 13:30 годині, прибув до залізничної ЖД станції «Роя», розташованої за адресою: Донецька область, м. Курахове, проспект Запорізький, 21, де, вирішив здійснити таємне викрадення чужого майна вугілля марки Г(Г1) Р (0-200) з вагонів, розташованих за вищевказаною адресою. Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисний мотив та ціль наживи і незаконного збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скинув вугілля з вагону, підготувавши його для крадіжки. В той же день, близько 20:00 години ОСОБА_6 прийшов до ЖД станції «Роя», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де погрузив вугілля до мішків в кількості 6-ти штук, що належить ТОВ «ДТЕК Східенерго», а саме 264 кг, спричинивши ТОВ «ДТЕК Східенерго» матеріальну шкоду в розмірі 439,58 грн. Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення пішов з викраденим майном, розпорядившись ним на свій розсуд.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор ОСОБА_7 просить вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 липня 2021 року скасувати та, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Зазначає, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Вважає, що оскільки вартість майна, яким заволодів ОСОБА_6 , становить 439,58 гривень, тобто менша за розмір, з якого відповідно до вказаного Закону настає кримінальна відповідальність, то, на думку прокурора, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Обвинувачений ОСОБА_6 представник потерпілого ОСОБА_8 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги зі змінами та наполягав на її задоволені, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 20.05.2020 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України, становив 2102 грн. (1051?2=2102).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_6 завдано потерпілому ТОВ «ДТЕК Східенерго» матеріальну шкоду в розмірі 439,58 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Колегія суддів, враховуючи, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_6 , становила 439,58 грн.,тобто ця сума була меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, а саме сума менше ніж 2102 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України, принцип зворотної дії закону в часі, це може бути лише підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження № 0000418 за ч. 2 ст. 185 КК Українивідносно ОСОБА_6 , закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: