В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000762 від 17.05.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньо освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 не пізніше 17.05.2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимоги Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропної речовини, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

У подальшому, ОСОБА_3 , придбану ним таким чином психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, що знаходилась в прозорому зіп- пакеті помістив до правої кишені штанів, та почав незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.?

Так, 17.05.2024 року, за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 11 , працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін.

У подальшому, 17.05.2024 року в період часу з 12:07 до 12:13, за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 11 , співробітниками поліції було проведено обшук затриманої особи, в ході якого в ОСОБА_3 було виявлено та вилучено з правої кишені штанів зіп-пакет з речовиною білого кольору, в якій міститься психотропна речовина обіг якої обмежено - амфетамін.

Згідно висновку експерта надана на дослідження речовина білого кольору, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну, в речовині, становить 0,160 г.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» "Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено" в "Таблиці II", є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини амфетамін, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України спочатку визнав частково та зазначав про тиск з боку працівників поліції на нього, а потім визнав вину повністю, каявся у вчиненому та вказав, що будь-якого тиску з боку правоохоронних органів щодо нього не було. Зазначив, що він в інтернет-магазині замовив амфетамін, після чого йому на телефон відправили фото, де знаходиться «закладка», він пішов її забрати. Повертаючись назад, його зупинили працівники поліції, запитали, чи є у нього заборонені речовини, він зізнався, що є у нього заборонені речовини. Працівниками поліції було проведено його обшук, під час якого у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін, яку він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що знав про кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України у 2024 році, з вироком суду ознайомлений. У скоєному щиро каявся, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що працює старшим оперуповноваженим у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві. У середині травня 2024 року він разом зі своїм колегою ОСОБА_6 проводили відпрацювання території Дніпровського району м. Києва, під час якого він побачив ОСОБА_3 , який раніше уже затримувався за зберігання заборонених речовин. Вони зупинили його та запитали, чи є у нього заборонені речовини. ОСОБА_3 спочатку відповів, що заборонених речовин при собі не має, а потім зізнався, що такі речовини є, а саме: амфетамін для власного вживання без мети збуту. Потім вони викликали слідчо-оперативну групу, яка провела обшук затриманої особи та виявила зіп-пакет з речовиною білого кольору. Зазначив, що зауважень та скарг від ОСОБА_3 на дії працівників поліції не було, тиск на ОСОБА_3 не здійснювався, ОСОБА_3 добровільно надав заборонену речовину працівникам поліції, спецзасоби до ОСОБА_3 не застосовувались.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що працює оперуповноваженим у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві. 17.05.2024 року, близько 11:00 години дня, він разом зі своїм колегою ОСОБА_5 проводили відпрацювання території Дніпровського району м. Києва. За адресою пр-т Миру, 11 , його колега побачив ОСОБА_3 , який раніше уже затримувався за зберігання заборонених речовин. Вони його зупинили та запитали, чи є у нього заборонені речовини, на що ОСОБА_3 спочатку заперечив, а потім зізнався, що такі речовини є, а саме амфетамін для власного вживання. Потім вони викликали слідчо-оперативну групу, яка провела обшук затриманої особи та виявила зіп-пакет з речовиною білого кольору. Зазначив, що будь-якого тиску на ОСОБА_3 не здійснювалося, ОСОБА_3 добровільно надав заборонену речовину.

Суд оцінює показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Окрім показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, також підтверджується відомостями, які містяться в досліджених судом письмових доказах та процесуальних документах, а саме у:

- витязі з ЄРДР № 0000762 від 15.02.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України (том І а.п. 22);

- постанові начальника ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 17.05.2024 року про призначення групи дізнавачів (том І а.п. 23);

- постанові заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 18.05.2024 року про призначення групи прокурорів (том І а.п. 24);

- постанові дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 05.06.2024 року про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, відповідно до якої була змінена правова кваліфікація кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000762 від 15.02.2024 року з ч. 1 ст. 309 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України (том І а.п. 25-26);

- постанові прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 від 05.06.2024 року про визначення підслідності (том І а.п. 27-28); - витязі з ЄРДР № 0000762 від 15.02.2024 року за ч. 2 ст. 309 КК України (том І а.п. 29);

- постанові начальника СВ ВП-1 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 11.06.2024 року про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні (том І а.п. 30);

- постанові заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 від 11.06.2024 року про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні (том І а.п. 31);

- рапорті старшого оперуповноваженого СКП ВП-2 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17.05.2024 року, відповідно до якого 17.05.2024 року о 11:25, за адресою: м. Київ, пр-т Миру, 11 , було виявлено ОСОБА_3 . Під час спілкування останній зізнався про те, що зберігає при собі заборонену речовину «Амфетамін», близько 0,5 гр. Дану речовину зберігав для власного вжитку, без мети збуту. На місце викликано СОГ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та вище вказану речовину вилучено для подальшого проведення експертизи (том І а.п. 32);

- протоколі затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 17.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 було затримано 17.05.2024 року о 12:45, час фактичного затримання 17.05.2024 року о 11:25 (том І а.п. 33-36);

- протоколі обшуку затриманої особи від 17.05.2024 року з додатками, який повністю узгоджується з відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні, відповідно до якого 17.05.2024 року було здійснено обшук ОСОБА_3 , під час якого було виявлено та вилучено: зіп-пакет з порошкоподібною речовиною (том І а.п. 37-40);

- постанові старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 18.05.2024 року про призначення експертизи матеріалів речовини та виробів (том І а.п. 43); - висновку експерта № СЕ-19/111-24/30429-НЗПРАП від 29.05.2024 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну, в речовині, становить 0,160 г. (том І а.п. 46-49);

- повідомленні про підозру у вчиненні злочину від 20.06.2024 року, відповідно до якого 20.06.2024 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (том І а.п. 53-54); - постанові про визнання та приєднання речових доказів від 04.06.2024 року (том І а.п. 50-51).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів недопустимими судом не установлено, так як не було встановлено факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження.

При формуванні такого підходу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к , відповідно до якої вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, які б були фундаментальними, судом не установлено.

Зібрані у справі докази, що були досліджені під час судового розгляду, суд вважає послідовими, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали, зокрема відсутність завданої шкоди; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до скоєного (вину визнає, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); дані про його особу, а саме: не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на іспитовому строці.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує думку сторони обвинувачення - прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, із застосуванням ст. 71 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців; думку сторони захисту - обвинувачений просив суворо не карати. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання останнього згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 13.02.2024 року, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення (день затримання) 17.05.2024 року - 1 день, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його перебування в ІТТ 17.05.2024 року - 1 (один) день. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/30429-НЗПРАП від 29.05.2024 року у сумі 3029 грн 12 коп.

Речові докази, а саме:

-поліетиленовий зіп- пакет із речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,160 г., що переданий в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 022102 від 06.06.2024 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1