УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003570,

встановив:

28.11.2024 р. прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення 26.11.2024 р.) звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 26.11.2024 р., у ході проведення огляду речей, було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , зокрема, на належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі, поміщений до сейф-пакету SUD 2058941.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що «у провадженні слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003570 від 16.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 15.11.2024, близько 20 год. 40 хв., невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: м.Хмельницький, вул.Івана Пулюя, 8, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, у період воєнного стану, з корисливих мотивів, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 11», сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у якому знаходились sim-карта мобільного оператора «Київстар», з мобільним номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , чим заподіяла останньому матеріального збитку на суму 6300 гривень.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , з даного приводу, повідомив, що 16.11.2024, близько 09:00 - 10:00 год., до його місця проживання прийшов знайомий йому ОСОБА_6 , який, в ході розмови, попросив ОСОБА_4 закласти до ломбарду належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 11», на що ОСОБА_4 погодився. В подальшому, вони разом направились до ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, зайшли до ломбарду, де ОСОБА_6 передав мобільний телефон ОСОБА_4 , який, в свою чергу, заклав його до ломбарду, за що отримав грошові кошти, у сумі 400 грн., які, в повному обсязі, передав ОСОБА_7 . В подальшому, того ж дня, близько 18:00 год. ОСОБА_8 знову звернувся до ОСОБА_4 , із проханням викупити закладений телефон аби, на думку ОСОБА_4 , закласти його пізніше за більшу грошову винагороду. Після чого, вони разом направилися до вищевказаного ломбарду, де ОСОБА_4 викупив мобільний телефон за грошові кошти, в сумі 410 грн. В подальшому, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_4 на деякий час залишити телефон у себе.

26.11.2024, у період часу з 12:40 год. по 13:20 год., на підставі заяви про добровільну видачу гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон, чорного кольору, марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 11», об`ємом 64 Gb, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі, який оглянуто та поміщено до сейф-пакету SUD2058941.

26.11.2024 винесено постанову про визнання речовим доказом зазначеного телефону, який був предметом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а тому, буде використовуватись в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Так, вилучене, під час добровільної видачі, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майно, а саме: мобільний телефон, чорного кольору, марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 11», об`ємом 64 Gb, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі, набуте кримінально протиправним шляхом та отримане, внаслідок вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки було предметом вчинення кримінального правопорушення, являється річчю матеріального світу, з приводу якої було вчинено правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою арешту майна є збереження вищевказаного речового доказу, оскільки він міг зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, може бути використаний, як доказ, та має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Необхідність накладення арешту саме на це майно - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також, за необхідності, проведення з ними експертних досліджень. При цьому, існують обставини, щодо необхідності у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження тимчасово вилученим майном, належним ОСОБА_5 , оскільки не накладення, ухвалою слідчого судді, на вказану річ арешту, може призвести до її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, та відповідно, до визнання неналежним речовим доказом, при подальшому судовому розгляді вказаного кримінального провадження.

З метою збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене, під час огляду, майно, яке являється речовим доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та може бути використане, як доказ, має важливе значення, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту, може призвести до настання вищевказаних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.»

Прокурор та володілець майна у судове засідання не з`явились, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 26.11.2024 року, під час проведення, у період часу з 12 год. 40 хв. по 13 год. 20 хв., огляду речей, у ОСОБА_4 було тимчасово вилучено та поміщено до сейф-пакету SUD 2058941 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі. Вказаний мобільний телефон, на який просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав і підозр вважати, що цей телефон є предметом вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, 26.11.2024 р., постановою слідчого, зазначений мобільний телефон було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, а також те, що у кримінальному провадженні ще не проведено товарознавчу експертизу, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, арешт на вилучену річ підлягає накладенню лише в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном, проте із залишенням правомочності користування ним. В даному випадку заборона користування не є виправданою та буде надмірним втручанням у права та інтереси потерпілого, який є власником майна, у зв`язку з чим, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню. З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, а також, з метою забезпечення подальшого проведення судової експертизи, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження (без позбавлення права користування), на майно, яке 26.11.2024 р., у ході проведення огляду речей, було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , зокрема, на належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі, поміщений до сейф-пакету SUD 2058941.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речового доказу та може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно, яке 26.11.2024 р., у ході проведення огляду речей, було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , зокрема, на належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у прозорому силіконовому чохлі, поміщений до сейф-пакету SUD 2058941.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя