ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/274/24 Справа № 699/1124/24 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000024 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.07.2024 у задоволенні клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000024 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відмовлено з посиланням на те, що сторона обвинувачення не довела існування обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, Начальник Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна та накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0035 га з кадастровим номером :04:012:0023 по АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.07.2024 належить ОСОБА_8 , із забороною відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що у матеріалах кримінального провадження наявні достатні докази вважати, що зазначене у клопотанні майно земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій, набута у власність кримінально-протиправним шляхом та постановою прокурора визнана речовим доказом, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту з метою збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до його перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тими ж доводами, що і клопотання про накладення арешту, прокурор вважає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя не обґрунтував підстави відмови, не врахував при цьому жоден з пунктів ч.2 ст.173 КПК України, єдиною підставою відмови при цьому зазначивши, що прокурором не було надано достатньо доказів, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.364 КК України, є обґрунтованою, що є незаконним. При цьому прокурор в апеляційній скарзі вказує, що у даному кримінальному провадженні ще жодній особі не повідомлено про підозру, тому оцінка обґрунтованості підозри з боку слідчого судді є передчасною і клопотання у даному випадку подано з метою збереження речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшов таких висновків, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, СВ Відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №74-88 від 06.08.2020 «Про погодження ФОП ОСОБА_9 місця розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Шевченка (біля Швейної фабрики) в м. Корсуні-Шевченківському» погоджено ФОП ОСОБА_9 місце розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності орієнтовною площею 30 м2 на землях міської ради по вул. Шевченка.

На підставі вказаного рішення, між Корсунь-Шевченківською міською радою та ФОП ОСОБА_9 03.11.2020 укладено договір №255/05-02 про встановлення особистого сервітуту.

Відповідно до вказаного договору сервітут строком на 5 років встановлюється відносно земельної ділянки площею 30 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (біля швейної фабрики), на якій буде розміщуватись тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, за що передбачена річна плата у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаний договір про встановлення сервітуту не зареєстрований.

В подальшому, 22.12.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225) за фізичною особою ОСОБА_9 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення А-1 загальною площею 17,6 м2 за адресою: АДРЕСА_2 .

В якості документів, поданих для державної реєстрації речового права на нежитлове приміщення, в Державному реєстрі зазначено довідку ПП «Динамічний інвестиційний проект» б/н від 08.08.2018 та договір про встановлення сервітуту №255/05-02 від 03.11.2020.

Відповідно до довідки ПП «Динамічний інвестиційний проект» від 08,08.2018 остання видана про те, що нежитлова будівля розташована по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 має загальну площу 17,6 м2 та не відноситься до самочинного будівництва.

Рішенням виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №6 від 13.01.2023 «Про присвоєння об`єкту нерухомого майна (нежитлова будівля) загальною площею 17.6 м2, що належить гр. ОСОБА_9 на праві власності, адреси: АДРЕСА_1 » присвоєно об`єкту нерухомого майна (нежитлова будівля) загальною площею 17,6 м2, що належить гр. ОСОБА_9 на праві власності, адреси: АДРЕСА_1 та дозволено спеціалізованій організації проводити оформлення технічних документів на об`єкт нерухомого майна.

Після цього, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №42-44/VII від 28.02.2023 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шевченка 36-В площею 0,0035 га в оренду ФОГ1 ОСОБА_9 » надано дозвіл ФОП ОСОБА_9 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 площею 0,0035 га в оренду терміном на 30 років.

Рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №46-27/VIII від 11.05.2023 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ФОП ОСОБА_9 площею 0,0035 га, яка розташована по АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ФОП ОСОБА_9 площею 0,0035 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі,яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:012:0023.

Цим же рішенням вирішено передати ФОП ОСОБА_9 земельну ділянку у користування на умовах оренди терміном на 15 років, площею 0,0035 га,для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:012:0023.

В подальшому, на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради №46-27/VIII від 11.05.2023 між Корсунь-Шевченківською міською радою (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_9 (Орендар) 25.05.2023 укладено договір оренди землі.

Прийняття вищевказаних рішень Корсунь-Шевченківської міської ради та укладення зазначеного договору оренди відбулось без проведення земельних торгів.

В подальшому, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №62-32/VIII від 01.12.2023 «Про продаж земельної ділянки комунальної власності гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 площею 0,0035 га» надано дозвіл на продаж земельної ділянки комунальної власності гр. ОСОБА_9 загальною площею 0,0035 га з кадастровим номером №:04:012:0023 цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 .

В свою чергу, рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №67-2/VIII від 06.02.2024 затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходиться в користуванні на умовах оренди у гр. ОСОБА_9 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0035 га,кадастровий номер :04:012:0023 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі від 06.12.2023, згідно якого оціночна вартість земельної ділянки становить 16 538,00 грн. з розрахунку 472,51 грн. за 1 м2.

Також, вказаним рішенням вирішено провести продаж гр. ОСОБА_9 вищезазначеної земельної ділянки за ціною 16 538,00 грн.

На виконання вказаних рішень 27.02.2024 між Корсунь-Шевченківською міською радою в особі секретаря міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до н. 1.1 вказаного договору продавець передає за плату, а покупець приймає у власність і оплачує земельну ділянку площею 0,0035 га, яка розташована по АДРЕСА_1 ,кадастровий номер :04:012:0023, цільове призначення земельної ділянки - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згідно п. 2.1 договору ціна продажу земельної ділянки за цим договором становить 16 538,00 грн. Зазначений договір 27.02.2024 посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 , зареєстровано в реєстрі за №423.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу 27.02.2024 на земельну ділянку №:04:012:0023 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 27.05.2024 ОСОБА_9 продав земельну ділянку загальною площею 0,0035 га з кадастровим номером №:04:012:0023 цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225) та нежитлове приміщення загальною площею 17,6 м2 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225) ОСОБА_8 за 346 020,00 грн., з яких вартість земельної ділянки становить 89 516, 00 грн. Зазначений договір 27.05.2024 посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 ,зареєстровано в реєстрі за №1240.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу 27.05.2024 на земельну ділянку №:04:012:0023 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_8 (номер відомостей про речове право 55190894).

Продаж земельної ділянки №:04:012:0023 відбувся, за думкою сторони обвинувачення, із порушенням вимог чинного земельного та містобудівного законодавства у зв`язку із зловживанням своїм службовим становищем посадовими особами Корсунь-Шевченківської міської ради виходячи , так як вказана процедура відбувалась з порушенням ст.28, ч.3 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 , ст. 99,134 ЗК України, ст.401-402,376,331,182 ЦК України.

Сторона обвинувачення вважає, що оскільки нежитлове приміщення А-1, площею 17,6 м2, збудоване на земельній ділянці, що не була належним чином відведена для цієї мети, з урахуванням положень ч. 2 ст. 376 ЦК України право власності у ОСОБА_9 на вказаний об`єкт нерухомості не виникло, як наслідок, - не могло бути реалізовано, як підстава викупу земельної ділянки на неконкурентних засадах.

У клопотанні сторона обвинувачення вказала, чому, на її думку, рішення Корсунь - Шевченківської міської ради від 01.12.2023 № 62-32/VI1I «Про продаж земельної ділянки комунальної власності гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 площею 0,0035 га» було винесено незаконно, посилаючись при цьому на норми земельного законодавства України.

Постановою начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 10.07.2024 визнано в якості речового доказу земельну ділянку :04:012:0023 за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку сторони обвинувачення обставини кримінального провадження свідчать про факти того, що з метою попередження перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом будь-яких дій на земельній ділянці, яка має статус речового доказу у даному кримінальному провадженні доцільним одночасно з накладенням арешту на речовий доказ, необхідно встановити заборону на розпорядження зазначеною вище земельною ділянкою з метою недопущення її відчуження третім особам, що буде свідчити про перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та запобігання спробам відчужити об`єкт кримінально-протиправних дій.

Доказом того, що такі дії можуть та будуть вчинятися є те, що ОСОБА_9 вже продав земельну ділянку ОСОБА_8 після того як процесуальний прокурор звертався із запитом до Корсунь-Шевченківської міської ради в межах кримінального провадження, чим фактично повідомив міську раду про факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Накладення арешту носить на меті захист державних інтересів та унеможливлення подальшого припинення незаконних дій групи осіб, в тому числі посадових осіб Корсунь-Шевченківської міської ради та ОСОБА_9 , які причетні до її заволодіння у незаконний спосіб.

Крім того, арешт майна викликаний необхідністю забезпечення збереження речових доказів, та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме повернення вказаної земельної ділянки Корсунь-Шевченківській міській раді.

У клопотанні прокурор вказує, що встановлено, що неправомірні дії були спрямовані саме на заволодіння земельною ділянкою, право власності на яку набуто в результаті вчинення ряду кримінальних правопорушень, в тому числі яке є майном, що було об`єктом кримінально протиправного правопорушення.

Метою накладення арешту сторона обвинувачення зазначила збереження земельної ділянки як речового доказу для подальшої її передачі у власність Корсунь-Шевченківського міської ради, можливої спеціальної конфіскації майна, що є предметом злочину.

У клопотанні прокурор просив накласти арешт на вищевказану земельну ділянку та розглянути клопотання без участі власника майна у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість втому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом земельну ділянку :04:012:0023 за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором у клопотанні не доведено таку мету накладення арешту на вказане майно, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що вищевказана земельна ділянка є предметом щодо якого вчинялися кримінально протиправні дії службових осіб міської ради, як на це посилається прокурор у клопотанні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що рішення Корсунь-Шевченківської міської ради, на які посилається сторона обвинувачення, прийняті саме колегіальним органом місцевого самоврядування, та доводи якими прокурор обґрунтовує свою позицію, не переконали суд про вчинення цим органом кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, в якості підстави для накладення арешту.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, а наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора є такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.07.2024 про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000024 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :