№ провадження 1-в/646/505/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків відносно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

В С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків відносно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Прокурор ОСОБА_3 просив частково задовольнити заяву засудженого у рамках внесених змін до законодавства Законом України № 3886-IX від 18.07.2024.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути заяву за його відсутності, вимоги заяви підтримав.

Представник ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути заяву засудженого за його відсутності.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Щодо зворотної дії змін до статей 185, 190, 191 КК внаслідок набрання чинності Законом № 3886-IX Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила наступне: «Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 2023 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1342 грн., 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 2684 грн.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 до 5 років до позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Так, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення у червні 2023 року, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану на суму 1533,00 грн.

Отже, вартість викраденого майна на час вчинення діяння за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023, не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то до цього діяння має застосовуватися положення ст. 5 КК України.

Крім цього, вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Так, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами 25.06.2023 на суму 3816,67 грн, 30.06.2023 на суму 3783 грн, 30.08.2023 на суму 866,33 грн, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Отже, вартість спричиненої шкоди на час вчинення діяння за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 за епізодом 30.08.2023 на суму 866,33 грн, не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то до цього діяння має застосовуватися положення ст. 5 КК України.

При цьому, за іншими епізодами, а саме 25.06.2023 та 30.06.2023 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 матеріальна шкода заподіяна кожному з потерпілих перевищувала два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння шахрайства.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку з цим виникає необхідність приведення у відповідність чинному законодавству вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023, згідно з яким його слід вважати засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі без посилання на ч. 1 ст. 70 КК України та звільненим від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Водночас, за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 за епізодом 30.08.2023 на суму 866,33 грн. ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням, натомість епізоди від 25.06.2023 на суму 3816,67 грн та 30.06.2023 на суму 3783,00 грн не підлягають декриміналізації через те, що розміри спричиненої шкоди перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень. Отже, за цим вироком ОСОБА_4 слід вважати засудженим до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 та із врахуванням норми п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Таким чином, заява засудженого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків відносно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Виключити з вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 посилання на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати засудженому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 та призначити йому із врахуванням норми п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців) позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Cуддя ОСОБА_1