У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0001808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 307 КК України,

про арешт тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0001808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 307 КК Українипро накладення арешту на майно що було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон, марки «ZTE 9030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , а також на електронні ваги, які були вилучені в ході обшуку підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.05.2024 до Білоцерківського РУП надійшов рапорт оперуповноваженого ВКП Білоцерківського РУП ОСОБА_7 про те, що громадянин ОСОБА_8 на території м. Біла Церква Київської області здійснює збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» у великих розмірах.

В порядку ст. 40 КПК України надано доручення оперативному підрозділу на встановлення невстановлених осіб, які незаконно здійснюють збут психотропної речовини «PVP».

До слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надійшов письмовий рапорт оперуповноваженого ВКП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про те, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності було отримано оперативну інформацію про те, що до вчинення даного злочину може бути причетний: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

08.10.2024 у період часу з 19 год. 20 хв. по 20 год. 41 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 500 гривень (с/н ГА 6330539), паперовий згорток з вмістом речовини білого кольору, мобільний телефон марки «ZTE 9030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Крім того, 08.10.2024 у період часу з 21 год. 14 хв. по 22 год. 36 хв. у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 яким користується ОСОБА_6 , проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, напірник з нашаруванням невідомої речовини та електронні ваги.

Виходячи з того, що вилучені речі під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а також у підвальному приміщенні, якими користується останній містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищезазначене майно.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище вилучених предметах та речовинах шляхом проведення судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судове засідання старший слідчий Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 не прибула, натомість подала до суду заяву, якою просила проводити розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Володілець майна - ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не прибув, натомість надіслав до суду заяву, якою просить проводити розгляд клопотання у його відсутності, проти накладення арешту не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та володільця майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, вважаю, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено внаслідок санкціонованого обшуку 08.10.2024 о 22:36 год, а клопотання про накладення арешту на майно надійшло до суду 10.10.2024 о 12:09 год. Тобто слідчим дотримано вимог ч. 5 ст. 171 КПК України щодо подачі клопотання на протязі 48 годин після вилучення майна е пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

09.10.2024 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 307 КК України, тому із клопотанням про накладення арешту на майно відповідно до положень ч. 1 ст. 171 КПК України звернувся слідчий за погодженням з прокурором.

У відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення або ж одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна, може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За викладеного, майно вилучене під час обшуку вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2024 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підвального приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою фіксації відомостей про обставини вчинення останніми кримінального правопорушення, відшукання предметів кримінального правопорушення, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, мобільних телефонів та предметів, які вилучені законом з обігу, які свідчать про вчинення останнім кримінального правопорушення.

На виконання ухвали слідчого судді 08.10.2024 у період часу з 19:20 год. по 20:41 год. за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 старшим слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , у присутності понятих проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 500 грн (с/н ГА 6330539), паперовий згорток з вмістом речовини білого кольору, мобільний телефон марки «ZTE 9030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Такд 08.10.2024 у період часу з 21:14 год по 22:36 год. старшим слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , у присутності понятих проведено обшук у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 яким користується ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, напірник з нашаруванням невідомої речовини та електронні ваги.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 09.10.2024 тимчасово вилучене під час обшуку визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі, а саме є об`єктами, що містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під час обшуку квартири та підвального приміщення речі можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, для чого слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення слідів кримінального правопорушення.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до … наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Таким чином, на переконання слідчого судді, з метою запобігання можливості приховування, знищення або перетворення речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення проведення у справі судових експертиз, на даному етапі кримінального провадження досліджені матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучені речі, а потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна для забезпечення збереження речових доказів, тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на вилучене майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним. Слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За викладених обставин клопотання слідчого слід задовольнити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98, 100, 167, 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0001808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1. 2 ст. 307 КК Українипро арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.10.2024 під час обшуку проведеного за адресою: АДРЕСА_3 мобільний телефон марки «ZTE 9030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 із накладенням заборони відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися ним.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.10.2024 під час обшуку підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , електронні ваги, що перебували у користуванні ОСОБА_6 із накладенням заборони відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися ним.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування зазначеним майном.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1