УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000704 внесеного до ЄРДР 27.09.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000704 від 27.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.09.2024 № 271 солдата ОСОБА_7 , НОМЕР_3 , військовослужбовця за контрактом, який прибув із військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 26.08.2024 N? 145-РС на посаду стрільця- санітара 2 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 5 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915A/658, шпк "солдат".

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності, й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 00:30 год. разом із ОСОБА_4 , проходячи біля проїжджої частини дороги, яка веде до двору буд. АДРЕСА_3 , помітили припаркований там автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак « НОМЕР_6 » у кузові червоного кольору, належний ОСОБА_9 .

У подальшому у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, для чого вони вступили між собою у попередню змову. Далі вказані особи, реалізовуючи змову, діючи спільно, опираючись на дії один одного, почали виконувати узгоджений злочинний план.

Підійшовши до зазначеного автомобіля, ОСОБА_4 почав спостерігати за тим, щоб ніхто не помітив злочинні дії ОСОБА_8 , а останній, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, його наслідків, та бажаючи їх настання, за допомогою сили відчинив задні праві двері зазначеного автомобіля та просунувши руку до салону, відчинив водійські двері.

У подальшому ОСОБА_8 , сівши за кермо на водійське сидіння автомобіля, шляхом розкомплектування підрульової панелі замкнув дроти запалення, привівши у дію двигун внутрішнього згоряння.

Після цього ОСОБА_4 також сів до салону автомобіля та вони вдвох покинули місце вчинення злочину, заволодівши автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_6 , завдавши таким чином своїми незаконними діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму, яка наразі встановлюється.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому правопорушенню повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами допитів, протоколами огляду місця події, висновок експерта повідомленням про підозру тощо.

28.09.2024 слідчим СВ Відділу поліції № 2 Вінницького районного управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Окрім того, під час досудового розслідування встановити що ОСОБА_4 раніше судимий; 24.12.2012 Авдіївським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, 75, 76, 104 КК України до 2 років з випробувальним терміном 2 роки; 01.04.2014 вироком Ясинуватського міськрайсуду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 24.12.2020 вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, 12.06.2024 звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби та під час умовно-дострокового звільнення вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення покарання якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років .

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше вчиняв злочини однорідного складу, перебував у місцях позбавлення волі, а також проживає у іншій області, що значно ускладнить контроль за останнім;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 178 КПК України, необхідно врахувати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому обрання саме такого запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи неможливість, запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, схильний до скоєння кримінальних правопорушень, раніше судимий, в тому числі 24.12.2020 вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, 12.06.2024 звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби, є військовослужбовцем ЗСУ, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років із конфіскацією майна або без такої.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що заявник перебував під вартою протягом майже 12 місяців після прийняття рішення про звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, який є громадянином Республіки Азербайджан, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 23 години 00 хвилини 26 листопада 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 26 листопада 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень), які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя