Дата документу 16.10.2024 Справа № 337/2904/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/2904/21 Головуючий в 1 інст ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/289/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 16 жовтня 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, студент Національного університету «Запорізька політехніка», не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, і йому призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 9033 гривень 40 копійок та моральну шкоду в сумі 20 000 гривень, а всього стягнуто 29 033 гривень 40 копійок.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, задовольнивши його повністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, при вирішенні його цивільного позову не дотримався вимог щодо розумності та справедливості. Суд взагалі не навів жодного обґрунтування, чому сума в 20 000 грн є розумною та справедливою, адже злочин вчинено умисно, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням холодної зброї, на очах у його матері, тілесні ушкодження спричинили йому значну крововтрату та на тілі залишилися пожиттєві шрами, свою вину обвинувачений так і не визнав та навіть не вибачився перед ним, функції його лівої руки так і не відновилися повністю. З урахуванням викладеного, обставин вчиненого обвинуваченим щодо нього злочину та його подальшої поведінки під час досудового розслідування та в суді, а не тільки ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, вважає, що стягнення на його користь 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди виглядає як знущання.

Згідно з вироком суду, 09 березня 2021 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр. Ювілейного в м. Запоріжжя. В цей же час, попереду нього, керуючи автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 здійснював рух ОСОБА_9 .

В районі буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 наздогнав автомобіль потерпілого ОСОБА_9 , змусив останнього зупинитися.

ОСОБА_6 , вийшовши з салону автомобіля, діючи з хуліганських мотивів, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, чіпляючись до ОСОБА_9 , використовуючи нікчемний привід, почав висловлювалась до нього нецензурною лайкою, виражаючи незадоволення стилем водіння потерпілого.

У відповідь на активний супротив потерпілого з метою уникнення подальших ударів, ОСОБА_6 , дістав з кишені одягу предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предмет схожий на ніж, котрий став утримувати в правій руці.

Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправність та небезпечні наслідки своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з метою самоствердження, незважаючи на вчинення цих дій в громадському місці, висловлюючись, при цьому, грубою нецензурною лайкою, незважаючи на вимоги припинення своїх протиправних дій з боку матері ОСОБА_9 ОСОБА_10 , яка є жінкою похилого віку, наніс два удари предметом, схожим на ніж, в область лівого плеча та пахви лівої руки потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме: колото-різане поранення плечового суглоба з ушкодженням дельтоподібного м`яза, колото-різане поранення лівої пахвової ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також рана лівої скроневої ділянки, рана слизової оболонки нижньої губи праворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на проїзну частину, а ОСОБА_6 залишив місце пригоди.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, захисника обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними доводи потерпілого в апеляційній скарзі щодо неправильного визначення судом суми, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9033,40 гривень та моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривень судом першої інстанції задоволено частково та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Своє рішення суд мотивував тим, що потерпілим заявлено про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн, при цьому, виходячи з міркувань розумності, справедливості, моральна шкода підлягає частковому задоволенню на суму 20000 гривень.

З таким рішенням колегія суддів погодитись не може через таке.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини кримінального провадження, тривалість лікування потерпілого та реабілітаційного періоду після отриманої ним травми, негативні наслідки цієї травми для здоров`я потерпілого.

Так, на переконання колегії суддів, сумнівів не виникає в тому, що потерпілий унаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, яке відбувалось у присутності його матері, яка є особою похилого віку, зазнав душевних та фізичних страждань, звичайний спосіб його життя змінився у бік погіршення.

Тому, вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого в частині, що стосується моральної шкоди, та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, на думку колегії суддів, не може вважатися справедливим, оскільки такий розмір явно не відповідає ступеню душевних та фізичних страждань потерпілого.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.407, 408 КПК України, оскаржуваний вирок суду в зазначеній частині підлягає зміні зі збільшенням суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у рахунок відшкодування моральної шкоди, до 100 000 грн.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 щодо моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4