ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 Справа №607/10546/23 Провадження №1-кп/607/192/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 12 жовтня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, фізичну особу - підприємця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 191КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), ч. 3 ст. 358 КК України(в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.),

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

та захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обвинувачений ОСОБА_3 являється фізичною особою підприємцем (далі ФОП) у місті Суми від 26 серпня 2010 року, згідно запису про реєстрацію № НОМЕР_1 ; основний вид діяльності: ремонт і технічне обслуговування електронного і оптичного устаткування.

Так, в листопаді 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення ввірених йому бюджетних коштів.

Обвинувачений ОСОБА_3 до моменту виникнення будь-яких правових зобов`язань із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (директором Тернопільської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів (далі-Лабораторія), з 22 листопада по 24 листопада 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, отримав обладнання, належне Лабораторії, а саме газовий хроматограф «Цвет 500», яке привіз в місто Суми особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, службовим транспортним засобом «Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , та яке постійно перебувало у розпорядженні останнього аж до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення огляду приміщення, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 , що відбувся 16 грудня 2021 року.

Надалі, 20 грудня 2018 року, у місті Суми, більш точного місця та часу досудовим розслідуванням не встановлено, між Лабораторією, в особі особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір №8.12. про виконання робіт, а саме з капітального ремонту та модернізації газового хроматографа «Цвет 500». Відповідно до пункту 2 вказаного договору роботи вважаються виконаними після підписання акту приймання - передачі виконаних робіт замовником тобто Лабораторією.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, достовірно знаючи, що роботи по договору № 8.12. не виконані, та обладнання, яке потребувало ремонту та модернізації, а саме газовий хроматограф «Цвет 500» перебуває у місті Суми у його ж володінні, підробив, а саме посвідчив своїм підписом офіційний документ - Акт приймання-передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року, де було вказано, що «Роботи виконані в повному об`ємі. Сторони претензій не мають.», хоча вказані роботи не були ним виконані.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_3 посвідчив у Акті приймання - передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року факт повного виконання робіт згідно договору 8.12. від 20 грудня 2018 року, хоча такі роботи ніколи не виконувались ним, з метою подальшого використання вказаного офіційного документу для привласнення ним бюджетних коштів, ввірених йому, як оплата за договором № 8.12. від 20 грудня 2018 року.

В результаті, на підставі вказаних дій, згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року, який посвідчений обвинуваченим ОСОБА_3 , Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області 22 грудня 2018 року із рахунку Лабораторії номер НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 номер НОМЕР_4 було перераховано 150 000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень), як «За капітальний ремонт та модернізацію газового хроматографа «Цвет 500» згідно акту № б/н від 21 грудня 2018 року». Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом незаконного безоплатного утримання бюджетних коштів, які були ввірені йому для проведення капітального ремонту та модернізації газового хроматографа «Цвет 500», обернув їх на свою користь, чим протиправно поліпшив своє майнове становище та завдав матеріальної шкоди державі на загальну суму 150 000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень).

Окрім того, в листопаді 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований па підроблення офіційного документу.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, достовірно знаючи, що роботи по договору № 8.12. не виконані та обладнання, яке потребувало ремонту та модернізації, а саме газовий хроматограф «Цвет 500» перебуває у місті Суми у його ж володінні, підробив, а саме посвідчив своїм підписом офіційний документ - Акт приймання-передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року, де було вказано, що «Роботи виконані в повному об`ємі. Сторони претензій не мають.», хоча вказані роботи не були ним виконані.

Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 посвідчив у Акті приймання - передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року факт повного виконання робіт згідно договору 8.12. від 20 грудня 2018 року, хоча такі роботи ніколи не виконувались ним, з метою подальшого використання вказаного офіційного документу для привласнення ним бюджетних коштів, ввірених йому, як оплата за договором № 8.12. від 20 грудня 2018 року.

Окрім того, в грудні 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований повторне привласнення ввірених йому бюджетних коштів.

Так, 22 грудня 2018 року у місті Суми, точного місця та часу досудовим розслідуванням не встановлено, між Лабораторією, в особі особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір № 9.12. купівлі-продажу товару, а саме Електро - термічної приставки «Графіт - 7 У». Відповідно до пункту 1.4. договору, перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною/актом прийому-передачі.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 у порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 388 від 24.05.1995 року, достовірно знаючи, що відповідно до умов договору купівлі-продажу № 9.12 від 22 грудня 2018 року має передати до Лабораторії електро-термічну приставку «Графі 7У» (у комплекті) 1 шт., діючи умисно у власних інтересах, керуючись мотивами незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, достовірно знаючи, що підставою для отримання та в подальшому привласнення бюджетних коштів є надання Покупцю в особі Лабораторії відповідної накладної, у грудні 2018 року (більш точної дати слідством не встановлено), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вніс завідомо недостовірні відомості шляхом включення до неї завідомо неправдивої інформації щодо номенклатури поставленого товару.

Після складання вказаної накладної, ФОП ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на привласнення бюджетних коштів, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що електро-термічна приставка «Графіт 7 У» (у комплекті) не поставлена, не виготовлена та не передана Лабораторії, посвідчив власним підписом Накладну № 9.12 від 22 грудня 2018 року, з метою привласнення бюджетних коштів, ввірених йому, як оплата за договором №9.12. від 22 грудня 2018 року.

Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 посвідчив у Накладній № 9.12. факт купівлі-продажу згідно договору 9.12. від 22 грудня 2018 року, хоча електро-термічна приставка «Графіт 7 У» так і не була продана Лабораторії.

Достовірно знаючи, що електро-термічна приставка «Графіт 7 У» (у комплекті) не поставлена, не виготовлена та не передана Лабораторії, з метою привласнення бюджетних коштів ФОП ОСОБА_3 22 грудня 2018 року, діючи умисно, повторно, видав Лабораторії підроблений документ - накладну № 9.12, яку посвідчив своїм підписом, в підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу від 22 грудня 2018 року, хоча умови договору ні станом на 22 грудня 2018 року, ні станом на даний час не виконані.

В свою чергу, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, будучи службовою особою, отримавши від останнього накладну № 9.12, що підтверджувала умови виконання договору № 9.12., вчинив надпис «Бух. до оплати» та посвідчив його власним підписом, чим засвідчив конкретну подію - виконання умов договору № 9.12., що спричинило наслідок правового характеру у виді створення всіх умов незаконного обертання бюджетних коштів в інтересах третьої особи, а саме ФОП ОСОБА_3 .

В результаті, на підставі вказаних дій, згідно накладної № 9.12 від 22 грудня 2018 року, яка посвідчена особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, Головним управлінням державної казначейської служби України в Тернопільській області 26 грудня 2018 року із рахунку Лабораторії номер НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 номер НОМЕР_4 було перераховано 198 600 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч шістсот гривень), як «За електро-термічну приставку «Графіт У7; згідно з накладною № 9.12 від 22 грудня 2018 року). Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом незаконного безоплатного утримання бюджетних коштів, які були ввірені йому як оплата за електро-термічну приставку «Графіт У 7», обернув їх на свою користь, чим протиправно поліпшив своє майнове становище та завдав матеріальної шкоди державі на загальну суму 198 600 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч шістсот гривень).

Окрім того в грудні 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне підроблення офіційного документу.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , у порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 388 від 24.05.1995 року, достовірно знаючи, що відповідно до умов договору купівлі-продажу № 9.12 від 22 грудня 2018 року має передати до Лабораторії електро-термічну приставку «Графіт 7У» (у комплекті) 1 шт., діючи умисно у власних інтересах, керуючись мотивами незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, достовірно знаючи, що підставою для отримання та в подальшому привласнення бюджетних коштів є надання Покупцю в особі Лабораторії відповідної накладної, у грудні 2018 року (більш точної дати слідством не встановлено), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вніс завідомо недостовірні відомості шляхом включення до неї завідомо неправдивої інформації щодо номенклатури поставленого товару.

Після складання вказаної накладної ФОП ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на привласнення бюджетних коштів, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що електро-термічна приставка «Графіт 7 У» (у комплекті) не поставлена, не виготовлена та не передана Лабораторії, посвідчив власним підписом Накладну № 9.12 від 22 грудня 2018 року та видав її представнику Лабораторії з метою привласнення бюджетних коштів, ввірених йому, як оплата за договором №9.12. від 22 грудня 2018 року.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_3 посвідчив у Накладній № 9.12, факт купівлі-продажу згідно договору 9.12. від 22 грудня 2018 року, хоча електро-термічна приставка «Графіт 7 У» так і не була продана Лабораторії.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені: ч. 1 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке було ввірене йому; ч. 1 ст. 358 КК України підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою; ч. 3 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке було ввірене йому, вчиненому повторно; та ч. 3 ст. 358 КК України підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчиненому повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та в судовому засіданні підтвердив те, що він не здійснив роботи з капітального ремонту та модернізації газового хроматографа «Цвет 500», що належить ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, водночас у Акті приймання-передачі виконаних робіт від 21 грудня 2018 року зазначив недостовірні дані щодо повного виконання таких робіт, врезультаті чого на його банківський рахунок були перераховані грошові кошти в сумі 150 000 грн. Крім того він не виконав умови договору купівлі-продажу електро-термічної приставки «Графіт 7 У», укладений із ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, водночас у накладній від 22 грудня 2018 року зазначив недостовірні дані щодо продажу такого обладнання, врезультаті чого на його банківський рахунок були перераховані грошові кошти в сумі 198 600 грн. В подальшому вказані газовий хроматограф та приставка були вилучені працівниками поліції при обшуку.

У вчиненому він щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Просить врахувати визнання ним своєї вини, щире каяття, усвідомлення неправомірності вчиненого, повного відшкодування завданої шкоди на стадії досудового розслідування, намір стати на шлях виправлення та просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за:

- ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) привласнення чужого майна, яке було ввірене йому;

- ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) привласнення чужого майна, яке було ввірене йому, вчиненому повторно;

- ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою;

- ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчиненому повторно.

Однак суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від покарання за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), санкція якої на час вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону №4025-VI від 15.11.2011 р., чинній на час вчинення кримінального правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за яке передбачено найтяжче покарання у виді обмеження волі.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р., чинній на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили, минуло три роки.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, ОСОБА_3 було вчинено 21 грудня 2018 року та з дня його вчинення минуло більше трьох років, а отже строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився. При цьому станом на момент оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з ухиленням від явки до суду ухвалою суду від 08 червня 2023 року строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, також закінчився.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасників судового провадження про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

В той же час, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення та повне відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій частин статтей обвинувачення, а саме за ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) у виді позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, за ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) у виді позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду, будуть необхідні і достатні для його виправлення.

Згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року (справа № 607/1752/22, провадження №1-кс/607/628/2022) у даному кримінальному провадженні накладено арешт на 3/5 будинку АДРЕСА_2 та транспортний засіб марки «АЗЛК 21412», реєстраційний номер НОМЕР_5 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , який суд вважає, слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Крім того згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року (справа № 607/1931/22, провадження №1-кс/607/666/2022) у даному кримінальному провадженні накладено арешт на 1/1 частку власності у квартирі АДРЕСА_3 , загальною площею 31,51 кв.м., яка на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_4 , який суд вважає, слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Також згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2021 року (справа № 607/23602/21, провадження №1-кс/607/7621/2021) у даному кримінальному провадженні накладено арешт на вилучені 16 грудня 2021 року Електро-термічну приставку «Графіт 7 У» (у комплекті) та газовий хроматограф «Цвет 500», які належать ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, який суд вважає, слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_3 звільнити від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України(в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 призначити за кримінальними правопорушеннями передбаченими ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 191 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 р.) у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 р., із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VIII від 06.10.2016 р.) у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року (справа № 607/1752/22, провадження №1-кс/607/628/2022) на 3/5 будинку АДРЕСА_2 та транспортний засіб марки «АЗЛК 21412», реєстраційний номер НОМЕР_5 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року (справа № 607/1931/22, провадження №1-кс/607/666/2022) на 1/1 частку власності у квартирі АДРЕСА_3 , загальною площею 31,51 кв.м., яка на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2021 року (справа № 607/23602/21, провадження №1-кс/607/7621/2021) на вилучені 16 грудня 2021 року Електро-термічну приставку «Графіт 7 У» (у комплекті) та газовий хроматограф «Цвет 500», які належать ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- Договір №8.12 про виконання робіт від 20 грудня 2018 року, Протокол узгодження договірної ціни на виконання робіт, Платіжне доручення №1602 від 21 грудня 2018 року, Акт приймання-передачі виконаних робіт, Договір № 9.12 купівлі-продажу товару від 22 грудня 2018 року, Специфікацію до договору купівлі-продажу, Накладну 9.12, Платіжне доручення №1609 від 22 грудня 2018 року, Договір відповідального зберігання від 16 грудня 2019 року, Акт передачі-приймання від 16 грудня 2019 року, Лист №67 від 24 листопада 2020 року, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- Електро-термічну приставку «Графіт 7 У» (у комплекті) та газовий хроматограф «Цвет 500», які зберігаються в камері зберігання ГУНП в Тернопільській області повернути Тернопільській регіональній державній лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів,

після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1