Провадження № 1-кс/201/4627/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 (ВКЗ), захисника ОСОБА_4 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання вказаного прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000259, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Прокурор звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000259, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йомузапобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив з огляду на відсутність доказів неприбуття його підзахисного до слідчого з поважних причин.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимог пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022 на виконання наказу керівництва РФ, військовослужбовці збройних сил РФ із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через Державний кордон України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, об`єкти критичної інфраструктури, житлові масиви, інші об`єкти, чим вчинили дії направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, та здійснили окупацію частини території України, у тому числі Маріупольського району Донецької області, яка продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, вся територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією України.

В порушення порядку, встановленого Конституцією України, міжнародними договорами та нормативно-правовими актами України, на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, незаконно створено «Тополинскую сельскую администрацию», яка функціонує за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адміністрація підпорядкована, керована та фінансована РФ, і функціонально відповідальна за управління частиною тимчасово окупованої території України.

При цьому, представники підконтрольних РФ самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів, є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу РФ.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території тимчасово окупованого села Тополине, Нікольської селищної територіальної громади, Маріупольського району Донецької області, не пізніше 30 листопада 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи загальновідомий факт здійснення відкритої збройної агресії РФ проти України, яка розпочалась 24 лютого 2022 року, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним органам влади, створеним на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційній адміністрації, діючи умисно, за власною ініціативою, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, усвідомлюючи факт невизнання РФ державного суверенітету України, що поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, міжнародними договорами та нормативно-правовими актами України, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме посаду «главы Тополинской сельской администрации», яка функціонує за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_5 , займаючи вищевказану посаду, відповідно до п. 2.4. «временного (типового) положения о местных администрациях донецкой народной республики», затвердженого «указом главы донецкой народной республики от 19.01.2015 № 13» виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо формування, розвитку та функціонування незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема: організовує та керує діяльністю адміністрації; в межах своєї компетенції призначає та звільняє з посади співробітників адміністрації в порядку, що не суперечить діючому законодавству; застосовує до вищезазначених осіб заохочення, притягує їх до дисциплінарної відповідальності; в межах своєї компетенції організовує формування та затверджує місцевий бюджет і звіти про його виконання; розпоряджається фінансовими ресурсами згідно із затвердженим бюджетом; надає подання відповідним органам про створення, реорганізацію та ліквідацію муніципальних підприємств, муніципальних організацій і закладів, визначає мету, умови та порядок їх діяльності, затверджує статути, здійснює контроль зі їх діяльністю, затверджує пропозиції щодо оптимізації використання коштів муніципальних підприємств; в межах своєї компетенції призначає та звільняє з посад керівників комунальних (муніципальних) підприємств і закладів, створених адміністрацією (в тому числі раніше створених органами місцевого самоврядування); затверджує в межах своєї компетенції програми та щорічно проводить оцінку ефективності їх реалізації (переклад на українську мову з російської).

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора (колабораційна діяльність), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду мережі Інтернет від 26.05.2023, яким оглянуто сайт «федеральной налоговой службы рф» та отримано «выписку из единого реестра юридических лиц», відповідно до якої ОСОБА_5 займає посаду «главы Тополинской сельской администрации»;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , зафіксованими в протоколі допиту від 28.09.2024, яка повідомила, що особисто знає ОСОБА_5 та неодноразово в соціальній мережі «Telegram» бачила публікації, які свідчать про його колабораційну діяльність;

- протоколом огляду від 28.09.2024 за участю свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила, що на фотознімках публікації від 27.04.2023 та відеозаписі публікації від 17.11.2023, розміщених в Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зображений ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , зафіксованими в протоколі допиту від 21.09.2024, яка повідомила, що особисто знає ОСОБА_5 та неодноразово в соціальній мережі «Telegram» бачила публікації, які свідчать про його колабораційну діяльність;

- протоколом огляду від 21.09.2024 за участю свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила, що на фотознімках публікації від 27.04.2023 та відеозаписі публікації від 17.11.2023, розміщених в Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зображений ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду від 18.09.2024, яким оглянуто Telegram-канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій зазначено, зокрема, що «Глава Администрации Володарского района ОСОБА_9 провел встречу с жителями села Октябрьское. В диалоге с жителями также принимали участие глава Тополинской сельской администрации ОСОБА_10 и представитель МЧС России по ДНР ОСОБА_11 , который рассказал жителям о правилах эксплуатации электросетей и электрических приборов». Також на одному з фотознімків публікації наявна особа зовні схожа на ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду від 18.09.2024, яким оглянуто Telegram-канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій зазначено, зокрема, що « ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 провел встречу с жителями села Октябрьское. На встрече присутствовали глава Тополинской сельской ОСОБА_13 и представитель МЧС России по ДНР А.В. Ручка.». Також на відеозаписі публікації наявна особа зовні схожа на ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду від 18.09.2024, яким оглянуто Telegram-канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій зазначено, зокрема, що « ІНФОРМАЦІЯ_8 . На сходе присутствовал глава Тополинской сельской администрации К.Г. Галла.». На одному з фотознімків публікації наявна особа зовні схожа на ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду від 19.09.2024, яким оглянуто Інтернет-сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Оглядом встановлено, що на сторінці міститься наступна інформація: «Тополинская сельская администрация. Адрес: НОМЕР_1 , село Тополиное, улица Школьная, 5. E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_14 . График личного приема: каждый понедельник с 08:30 до 10:30»;

- протоколом огляду від 26.09.2024, яким оглянуто документ з наступними реквізитами: «глава донецкой народной республики, указ, 19.01.2015, № 13, О принятии временного (типового) положения о местных администрациях Донецкой Народной Республики». Зазначеним документом визначені права і обов`язки «главы местной администрации» на території так званої «донецкой народной республики»;

- іншими матеріалами досудового розслідування в загальній сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора (колабораційна діяльність), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, прокурором, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_15 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Крім того, в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик підозрюваного, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_15 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Таким чином у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_15 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів). Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої;

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до прокурора та не повідомлення прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинено умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та держави України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, зокрема, Маріупольського району Донецької області, що дає йому можливість продовжувати займати вищевказану посаду, діяти в інтересах окупаційної адміністрації, ухилитися від реального відбування покарання, яке може бути призначене останньому у разі його засудження за цей злочин.

Щодо розшуку.

Враховуючи той факт, що місце знаходження підозрюваного на підконтрольній українській владі території не встановлено, за викликом прокурора останній не прибув та про причини неможливості прибуття не повідомив, постановою прокурора від 16 жовтня 2024 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, вся територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території Маріупольського району Донецької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:

- інформацією наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно з якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.02.2022 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав;

- підозрою у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, вчиненого на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 ;

- загальною сукупністю матеріалів досудового розслідування, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України, в тому числі факт наявності ОСОБА_5 на фотознімках та відеозаписах, зафіксованих на території Маріупольського району Донецької області.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи факт його переховування від органу досудового розслідування, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину йому може бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу підозрюваного, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000259, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1