ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/866/24 Справа № 225/708/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника

потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000604 за ч. 1 ст. 115 КК Українивідносно ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 06 грудня 2023 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 29 листопада 2022 року приблизно о 21:40 годині, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та, проходячи її на посаді кулеметника 1 відділення 4 взводу 2 спеціальної роти військової частини НОМЕР_1 , проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , будучи обуреним на свого співслужбовця солдата ОСОБА_10 , який зробив йому зауваження та в грубій формі висловився в його бік, а також вирішивши, що саме через дії солдата ОСОБА_10 , вони не змогли спокійно допити спиртні напої за місцем мешкання ОСОБА_11 , став висказувати на адресу солдата ОСОБА_10 претензії, внаслідок чого між солдатом ОСОБА_9 та солдатом ОСОБА_10 виникла сварка та в цей час на ґрунті вказаних обставин, у солдата ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті солдату ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій кримінально - протиправний умисел, солдат ОСОБА_9 , перебуваючи на вулиці, за вищевказаною адресою, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на відстані одного метра від солдата ОСОБА_10 та маючи намір на умисне протиправне позбавлення життя солдату ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, в порушення ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, здійснив з ввіреної йому для службового користування автоматичної зброї РПК-74 № НОМЕР_2 , із приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, перевірив перемикач вогню в положення одичної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність та здійснив в напрямку солдата ОСОБА_10 два пострілу в область голови та грудної клітини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізних вогнепальних, кульових поранень голови та грудної клітини праворуч, від яких солдат ОСОБА_10 загинув на місці.

Смерть солдата ОСОБА_10 настала в результаті наскрізного вогнепального кульового поранення голови та грудної клітини з ушкодженням головного мозку та правої легені, які ускладнилися розвитком гострої крововтрати, правобічного гемотораксу.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 , яка діє в інтересахобвинуваченого ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу, в якій вона просить вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 грудня 2023 рокускасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції. Зазначає, що у обвинуваченого ОСОБА_9 не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вони перебували в дружніх стосунках. Вказує, що постріл у потерпілого стався випадково, оскільки у ОСОБА_9 зачепився ремінь від автомату за бронежилет та заважав йому йти, він намагався поправити ремінь зі зброєю та, не втримавши автомат, пролунала черга пострілів, а тому, на думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 грудня 2023 рокускасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн. Зазначає, що обвинувачений не покаявся у скоєному, за місцем службу характеризується негативно, вчинив злочин в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи захисника, про що докладно викладено у вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні та заперечували проти доводів апеляційної скарги представника потерпілої, думку потерпілої ОСОБА_7 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні та заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника та залишив на розсуд суду доводи апеляційної скарги представника потерпілої стосовно призначеного судом І інстанції покарання,дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду І інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

З апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 вбачається, що сам факт спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 смерті потерпілому ОСОБА_10 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, ніким не оскаржується, а тому числі і обвинуваченим, а тому, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає оскаржуваний вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Не зважаючи на часткове невизнання вини ОСОБА_9 , як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів, його вина повністю підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, в тому числі поясненнями свідків, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що у обвинуваченого ОСОБА_9 , нібито, не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , постріл у потерпілого, нібито, стався випадково, а тому, на думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив, що для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками (у матеріальних складах злочину). Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого.

Колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду не здобуто доказів того, що потерпілий ОСОБА_10 будь-яким чином загрожував ОСОБА_9 , тобто у ОСОБА_9 не було підстав вважати, що ОСОБА_10 становить загрозу його життю та здоров`ю.

На думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що чіткі і послідовні дії ОСОБА_9 , які передували вчиненню ним кримінального правопорушення, а саме те, що він, у відсутності будь-якої небезпеки для себе з боку потерпілого ОСОБА_10 , змінив положення запобіжника на положення для стрільби одиничними пострілами, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність, що неможливо зробити випадково та, на відстані одного метра в напрямку солдата ОСОБА_10 , здійснив два постріли в життєво важливі органи, а саме в область голови та грудної клітини, свідчать про те, що ОСОБА_9 , будучі військовослужбовцем, маючи бойовий досвід та навички поводження зі зброєю, здійснюючи постріли в життєво важливі органи на відстані одного метра, безумовно розумів усю небезпеку своїх дій та бажав настання тяжких наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги захисника, що у обвинуваченого ОСОБА_9 не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вони перебували в дружніх стосунках, є необґрунтованими, оскільки наявність дружніх стосунків до події жодним чином не спростовує того, що суперечка могла початись через раптово виниклі обставини, що в свою чергу, було підтверджено показами свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Так, свідок ОСОБА_12 в суді І інстанції повідомив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_10 прийшли вдвох до діда, там вживали алкогольні напої, посварились та вийшли на вулицю, після чого ОСОБА_13 йому вистрелив два рази з автомату.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що того дня до нього прийшли два хлопця у військовій формі та зі зброєю, які були у стані сп`яніння, коли хлопці випили, обвинувачений став показувати, як користуватись зброєю ти начебто випадково здійснив постріл у кушетку, після чого через 10 хвилин ОСОБА_11 попросив їх піти з будинку. Загалом вони разом посиділи 30-40 хвилин. Потерпілий декілька слів сказав на адресу обвинуваченого нецензурною лайкою, до того, розповідав про свою дівчину, читав вірші. Зранку від працівників поліції йому стало відомо про те, що сталось.

Свідок ОСОБА_14 в суді І інстанції пояснила, що 29 листопада 2022 року, близько 20.00 годин вона вийшла до коридору та побачила, що мимо будинку йдуть два військовослужбовця, які йшли веселились та відразу зникли з поля зору. В її будинку на вікнах не має скла, тому все дуже добре чутно. Потім приблизно о 23.40 год. знову під вікном стало чути голоси, йшли ці самі хлопці, які вже сварились, сильно кричали нецензурною лайкою, потім почалась бійка, хтось когось бив та кричав «Закрий рота!» (нецензурною лайкою). Через невеликий проміжок часу пролунав постіл. Потім вона почула звук, начебто тріск рушниці та хтось почав плакати та звати « ОСОБА_15 , ОСОБА_15!». По голосу вона зрозуміла, що це той самий хлопець, який перед цим сварився. Після чого, цей чоловік став стріляти та кричав на всю вулицю нецензурною лайкою, 4-5 разів були постріли, а потім настала тиша. Вранці до неї прийшли працівники поліції та повідомили, що сталось вбивство. За день до вбивства вона бачила обох хлопців, коли йшла по вулиці з бензопилою, тоді обвинувачений спитав, чи потрібно їй паливо. Зазначені покази, були підтверджені свідком ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту з нею.

Тобто наявність неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим, а також наявність умислу на умисне вбивство, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що покази наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника, що у обвинуваченого ОСОБА_9 , нібито, не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , постріл у потерпілого, нібито, стався випадково, а тому, на думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються належними та допустимими доказами, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 стосовно призначеного судом І інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_9 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, даних про його особу, який вину визнав частково, раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває,є військовослужбовцем Збройних Сил України, за місцем проходження військової служби характеризується негативно.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції у виді 12 років позбавлення волі є саме таким.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , що обвинувачений не покаявся у скоєному, за місцем службу характеризується негативно, вчинив злочин в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вже були враховані судом І інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про необхідність стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн., є неспроможними, оскільки суд І інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , стягнув з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн.

За таких обставин, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких суттєвих порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: