УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 761/10308/23

провадження №51-4711 ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь

у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року закрито кримінальне провадження № 0000349 за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 366-2 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 04 грудня 2020 року № 1074-ІХ), на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення

у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону

та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог указує, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 29 червня 2021 року № 1576-ІХ, який набув чинності із 21 липня 2021 року, санкцію за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 366 КК посилено до штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто, починаючи з 21 липня 2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366-2 КК, відповідно до норм ст. 12 КК відноситься до злочинів, а відтак досудове розслідування

у кримінальному провадженні підлягає проведенню у формі розслідування злочинів і підстави для його розслідування у формі дізнання відсутні. Тому,

з огляду на положення ст. 5 КПК, 20 січня 2023 року слідчим за погодженням

із прокурором було повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину та в межах 2 місячного строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК, 23 березня 2023 року направлено матеріали провадження до місцевого суду, що залишилось поза увагою апеляційного суду.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї копії судових рішень і дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним

є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних із направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється

з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу; 2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 298-4 цього Кодексу; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру

у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПКбудь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки

і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду, 09 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1

ст. 366-2 КК.

20 січня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК.

07 березня 2023 року сторону захисту було повідомлено про відкриття матеріалів досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 366-2 КК (в редакції Закону України від 04 грудня 2020 року № 1074-ІХ) був складений слідчим та затверджений прокурором 22 березня 2023 року і надійшов до місцевого суду 24 березня 2024 року.

У підготовчому судовому засіданні захисник, у тому числі порушив питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Так, суд першої інстанції встановив, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення в редакції Закону України від 04 грудня 2020 року № 1074-ІХ

є кримінальним проступком.

До того ж цей суд не знайшов в матеріалах досудового розслідування даних про те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжувався у встановленому законом порядку, що, у свою чергу,

не заперечується прокурором у касаційній скарзі.

Отже, як вірно встановив місцевий суд, відповідно до положень п. 2 ч. 3

ст. 219 КПК досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинно було завершитись протягом двадцяти діб з моменту повідомлення особи про підозру, тобто до 09 лютого 2023 року.

А тому, з огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального закону закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.

При перевірці рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції погодився із наведеними у ньому висновками про те, що санкція ч. 1 ст. 366-2 КК на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що також не заперечується і прокурором у касаційній скарзі, передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятсот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На час ухвалення оскаржуваного рішення санкція ч. 1 ст. 366-2 КК передбачала покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, як обґрунтовано зазначили суди першої та апеляційної інстанцій

у своїх рішеннях, на момент вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення 10 січня 2021 року, воно відносилось до кримінальних проступків, як і на час внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2021 року.

Тому, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування

у кримінальному провадженні повинно було завершитись протягом двадцяти діб з моменту повідомлення особи про підозру, тобто до 09 лютого 2023 року.

Разом із тим, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 був складений 22 березня 2023 року та надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті 24 березня 2023 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Суд апеляційної інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виснував, що з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК

і до звернення прокурора до суду з обвинувальним актом сплинули строки досудового розслідування, визначені ст. 219 КПК.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок апеляційного суду, яким залишено оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, є законним та обґрунтованим, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора та дійшов правильного висновку про правомірність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується із практикою Верховного Суду, зокрема із рішенням Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі № 757/26817/22-к (провадження № 51 - 975 ск 24).

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні, а тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва

від 25 січня 2024 року та Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3