Номер провадження: 11-сс/813/1281/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000889, внесеного до ЄРДР 21.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, синього кольору, номер кузова: НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що зазначене у клопотанні майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна та необґрунтована , виходячи з наступного:

- арештований транспортний засіб необхідний для постійного перевезення особи з інвалідністю у медичні заклади;

- у вказаному кримінальному провадженні власнику майна не було повідомлено про підозру.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна в частині користування майном.

Позиції учасників судового розгляду.

Власника майна ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор Київської окружної прокуратури ОСОБА_8 надав заяву про розгляд справи без його участі, оскаржувану ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000889, внесеного до ЄРДР 21.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на автомобіль «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , його збереження як речового доказу.

Апеляційним судом встановлено, що на теперішній час у провадженні СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000889 від 21.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У клопотанні прокурора про арешт майна зазначено, що 20.07.2024 року, близько 20.45 год., на АДРЕСА_1 сталась ДТП, а саме: по вул. Ак. Корольова, з боку вул. Архітекторська у бік вул. Ак.Вільямса, рухався автомобіль «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка допустила наїзд на пішохода похилого віку ОСОБА_10 , котра перетинала проїзну частину у місці, де відсутні переходи.

У результаті ДТП пішоходу ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої третини правого плеча, закритого перелому сідничної кістки справа. Госпіталізована до КНП «МКЛ-10» ОМР.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.07.2024 автомобіль «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , був вилучений, у зв`язку з необхідністю проведення судових автотехнічних експертиз, оскільки транспортний засіб-учасник ДТП зберіг на собі сліди злочину, та направлений для зберігання на майданчик затриманих транспортних засобів № 8 ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,31 «а»/1.

У подальшому постановою слідчого автомобіль «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, автомобіль марки «TOYOTA-RAV4», н/з НОМЕР_1 , має ознаки речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки, вилучений автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме спричинення тілесних ушкоджень пішоходу ОСОБА_10 , так само як і міг зберегти на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджуючись із доводами сторони обвинувачення, та зазначає, що не накладення арешту на зазначений вище транспортний засіб, може призвести до знищення або втрати такого речового доказу, що може негативно вплинути на досягнення завдань кримінального провадження, з огляду, зокрема, на необхідність проведення судових авто-технічних експертиз, для потреб яких потрібен буде зазначений вище транспортний засіб.

При цьому, прокурор у своїй заяві повідомив апеляційний суд, що на данний час у вказаному кримінальному провадженні проводяться експертні дослідження, які доручені експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що в даному випадку зазначений вище транспортний засіб, який належать на праві приватної власності ОСОБА_6 , відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим прокурор обґрунтовано звернувся із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту задля забезпечення можливості його збереження в якості речового доказу.

З урахуванням викладеного, посилання апелянта на те, що він не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000889, внесеного до ЄРДР 21.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4