ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6211/22 Номер провадження 11-кп/814/1429/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000970, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, Харківської області, громадянку України, незаміжню, дітей неповнолітніх на утриманні не маючу, працюючу медичною сестрою в Харківському туберкульозному диспансері, з середньою освітою, є особою з інвалідністю III групи, раніше не судиму, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 1 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій Держави, місцевого самоврядування та надання публічних послуг строком на 15 років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/22, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статі і 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Згідно з указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України № 2119-ІХ під 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні, та у подальшому продовжено указами Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 відповідно.

З 24.02.2022 по теперішній час на території м. Харкова та Харківської області проводяться активні бойові дії.

Приблизно у середині липня 2022 року, точного часу досудовим розслідування не встановлено, під час дії воєнного стану, громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні торгівельного залу магазину «Чудо-Маркет», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння Російській Федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, у присутності інших осіб, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших невстановлених досудових розслідуванням осіб, які в той час перебували, у приміщенні магазину «Чудо-Маркет».

Так, керуючись злочинним умислом, направленим на здійснення публічних закликів до підтримки рішень та дій держави агресора Російської Федерації, умисно ОСОБА_7 здійснювала публічні заклики до підтримки рішень та дій держави агресор шляхом відкритого висловлювання в публічному місці в підтримку «руського миру» та політики президента Російської Федерації ОСОБА_11 , а саме наступними фразами: « ОСОБА_12 не будет Украиной», «вы тоже дождетесь, они придут и захватят нас», «Украина это вообще не государство, ни страна», «прийдет русский мир и здесь будет россия», «язык только русский, так как Украины никогда не было и не существовало», чим публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України, висловив повну підтримку дій агресора та публічно закликала до підтримки рішень дій держави-агресора.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вирок постановлений упереджено та з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що висновки суду повністю суперечать свідченням ОСОБА_7 , яка вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала.

Зазначає, що жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення здобуто не було.

Посилається, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що в день коли відбулися події, між нею та ОСОБА_7 , начебто, відбувалася розмова, в якій звучали слова про "руський мір, на питання в якому контексті це говорилося (чи в негативному, чи в позитивному) точно сказати не змогла, про що йшла мова не пам`ятає, зміст розмови передати не змогла, пояснила, що свідки цього, начебто, були, але хто саме не знає.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які є також працівниками магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » суду повідомили, що самі цього конфлікту не бачили і не чули взагалі, від відвідувачів магазину жодних скарг не надходило. Про те, що конфлікт мав місце, дізнались виключно зі слів ОСОБА_10 . Жодних скарг від свідків відвідувачів магазина на ОСОБА_7 або конфлікт з її участю - не надходило.

Вказує, що рапорт Старшого ДОП СП ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_14 (а.с.9), згідно якого останній повідомляє, що від свідка ОСОБА_10 йому стало відомо, що ОСОБА_7 в приміщенні магазину «Чудо Маркет» висловлювала проросійську пропаганду та на який посилається місцевий суд, як на доказ, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, оскільки останній не встановлює фактичних даних, а лише констатує не перевірену інформацію, що стала відома зі слів іншої особи.

Крім цього зазначає, що якщо ОСОБА_7 займалася б колабораційною діяльністю, то це був би не один факт. З матеріалів справи відомо, що ОСОБА_7 є постійним відвідувачем даного магазина, однак чомусь до того жодного разу про публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, мови не було.

Також вказує щодо контексту фрази: « ОСОБА_12 не будет Украиной», «вы тоже дождетесь, они придут и захватят нас», «Украина это вообще не государство, ни страна», «прийдет русский мир и здесь будет россия», «язык только русский, так как Украины никогда не было и не существовало» під час судового засідання від сторони обвинувачення, суду або сторони захисту, у вироку звучали неодноразово, але в даному випадку, наприклад, контекстом їх вживання було саме пояснення змісту колабораційної діяльності, склад кримінального правопорушення, змісту документів тощо. Тому вважає, що навіть,якщо допустити, що подібні фрази і були в розмові, потрібно чітко розуміти контекст їх вживання, тобто зміст розмови, в зв`язку з чим вони були сказані.

Натомість вказує, що свідок ОСОБА_10 не змогла пояснити ні про що саме була розмова, ні в зв`язку з чим говорилися фрази.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник і обвинувачена підтримали скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч.1 ст.111-1 України як колобораційна діяльність, а саме - публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України є правильними, обґрунтованими належними і допустимими доказами та детально наведеними у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність винуватості обвинуваченої спростовані дослідженими в суді доказами, зокрема свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили те, що ОСОБА_7 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в АДРЕСА_2 в середині липня 2022 року висловлювалася за підтримку «руського міра». Відповідно до технічного запису судового засідання свідок ОСОБА_10 детально описала вислови обвинуваченої, які відповідають наведеним у вироку суду та свідчать про виправдання ОСОБА_15 російської агресії проти України. Свідок наполягла, що вислови були саме на виправдання агресії, а не трактування висловів. Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомили, що в приміщенні магазину були інші відвідувачі, які обурювалися висловам ОСОБА_7 , яка висловлювалася за «руський мір». Їхні показання є послідовними, стабільними, узгодженими між собою та в деталях доповнюють одне одного. У суду відсутні підстави для недовіри вказаним свідкам.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 не підтвердила факту перебування її у конфліктних стосунках із свідками сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Натомість повідомила, що у неї був конфлікт з іншим працівником вказаного магазину, який не був визнаний свідком у даному провадженні.

Таким чином, обвинувачена не називає об`єктивних причин, з яких свідки, що були допитані в суді мали мотиви для обмови обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, судом правильно встановлені обставини та кваліфіковано дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судима, вину не визнала.

Суд також врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, є необхіднім і достатнім для досягнення його мети.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4