Справа №760/9218/24 1-кс/760/4319/24
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого дізнавача СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000983 віл 28 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга, в якій адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить: постанову старшого дізнавача СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000983 віл 28 червня 2022 року за частиною першою статті 358 КК України про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою скасувати; зобов`язати старшого дізнавача СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 або інших дізнавачів із групи визнати ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.

Скарга мотивована тим, що у мотивувальній частині вищезазначеної постанови не наведено очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди кримінальним проступком. Не зазначено підстав, з яких дізнавач відмовила у визнанні ОСОБА_4 потерпілою.

Крім того, КПК України не передбачено прийняття постанови про визнання заявника потерпілим по справі, права потерпілої у ОСОБА_4 виникли з моменту подання заяви про вчинення щодо неї злочину, яким їй завдано моральної та майнової шкоди, про що детально описано у заяві про вчинення злочину.

Враховуючи викладене, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася з указаною скаргою.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. 11 червня 2024 року адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність заявника.

Дізнавач, рішення якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу, та прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як установлено в ході судового розгляду, відділом дізнання Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000983 від 28 червня 2022 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

Зазначене кримінальне провадження зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 358 КК України. У вказаній заяві ОСОБА_4 зазначила про підробку документів ТОВ «Інтергума», у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості захистити своє порушене корпоративне право як співвласника частки у статутному капіталі ТОВ «Інтергума».

14 березня 2024 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала до ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві клопотання про визнання потерпілою (вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої).

Постановою старшого дізнавача СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2024 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Зазначена постанова є предметом оскарження у даній справі.

Частинами першою, другою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні залежить від одночасної сукупності таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Слідчим суддею встановлено, що подаючи заяву про залучення ОСОБА_6 в якості потерпілої, адвокат ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 з моменту подання заяви про вчинення щодо неї злочину набула прав потерпілої, оскільки кримінальним проступком, передбаченим частиною першою статті 358 КК України, їй завдано матеріальної та моральної шкоди.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 18 березня 2024 року вбачається, що дізнавачем СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 у ній наведено обставини кримінального провадження, зміст статей 65-67, якими визначені права та обов`язки свідка, статті 55 КПК України, якою визначено, хто може бути потерпілим у кримінальному провадженні, статті 40-1 КПК, якою визначено повноваження дізнавача та статті 220 КПК про обов`язок дізнавача розглянути клопотання протягом трьох днів.

Будь-якої оцінки щодо завдання моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_4 дізнавачем у вищевказаній постанові не надано, підстав, з яких дізнавач дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_4 права та обов`язків потерпілої не наведено.

Згідно з частиною п`ятою статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова взагалі не містить мотивувальної частини.

Таким чином, слідчий суддя дійшла висновку, що мотиви прийняття дізнавачем оскаржуваної постанови не обґрунтовані, не наведено наявні, очевидні та достатні підстави вважати, що заявнику ОСОБА_4 не завдано моральної та матеріальної шкоди, тому постанова в цій частині не відповідає вимогам частини п`ятої статті 110 КПК України.

Згідно з частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язати вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, саме до повноважень слідчого та прокурора належить питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні. Відповідно до частини четвертої статі 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

З огляду на викладене, скасування постанови від 18 березня 2024 року в даному випадку свідчить про обов`язок дізнавача, який здійснює досудове розслідування (дізнання) у даному кримінальному провадженні, виконати дії передбачені частиною другою статті 55 КПК України, або, за наявності належної аргументації, прийняти нове рішення за частиною п`ятою статті 55 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язати дізнавача прийняти рішення про визнання особи потерпілою, оскільки вирішення такого питання належить до дискреційних повноважень дізнавача, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 55, 303,307,309,372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 2 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 березня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою в кримінальному провадженні № 0000983 віл 28 червня 2022 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1