Справа № 521/1007/23
Провадження по справі № 1кп/521/720/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000701 від 17.10.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.04.2022 Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1(один) рік,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_5

з боку захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особам і визнане судом недоведеним.

Орган досудового розслідування за первісним обвинувальним актом кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

У ході судового розгляду прокурором змінено обвинувачення.

Відповідно до зміненого обвинувального акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що вони, під час дії воєнного стану, запровадженого відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, Указу Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 подовжено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із 26 березня 2022 строком на один місяць, Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212-1X від 21.04.2022 подовжено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із 25 квітня 2022 строком на один місяць, Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 подовжено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із 25 травня 2022 строком на три місяці, тобто до 25 серпня 2022 року, Указу Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року продовжено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 листопада 2022 року, 17 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, разом перебували на тротуарі за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, приблизно о 19 годині 30 хвилин останні, перебуваючи за вказаною адресою, помітили потерпілого ОСОБА_8 , який проходив по АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном, що належить потерпілому ОСОБА_8 , що поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу. З метою реалізації даного злочинного умислу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи умисно, спільно, із мовчазної згоди між собою, без розподілу ролей, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, наздогнали потерпілого ОСОБА_8 зі сторони спини, після чого ОСОБА_3 своєю рукою обхопивши шию потерпілого, почав проводити удушення та повалив на асфальт. У подальшому ОСОБА_3 , використовуючи свою значну перевагу у фізичній силі, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , коліном своєї лівої ноги потиснув останнього до землі, в результаті чого ОСОБА_8 не міг чинити опір. Крім того, ОСОБА_3 почав кулаками своїх рук наносити потерпілому удари в область обличчя та шиї, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області нижньої губи справа та одного синця в області правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 6 від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, в цей час ОСОБА_4 колінами своїх ніг притиснув ноги потерпілого ОСОБА_8 до асфальту, позбавивши останнього можливості чинити опір, та намагався витягти мобільний телефон марки «Samsung J3» золотистого кольору в чохлі темно-синього кольору, вартістю 600 грн., який знаходився у потерпілого в кишені штанів. В подальшому, до спроб ОСОБА_4 заволодіти вказаним мобільним телефоном приєднався ОСОБА_3 . Далі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витягли в кишені штанів та заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung J3» золотистого кольору в чохлі темно-синього кольору, вартістю 600 грн, який знаходився у потерпілого ОСОБА_8 , та відпустили останнього, що дало йому можливість втекти від нападників.

Після вказаного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 600 грн.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, що викладено прокурором у обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення повністю не визнав та зазначив, що жодних тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив та майно у потерпілого не викрадав. За обставинами провадження вказав, що він у 2022 році орендував житло за адресою АДРЕСА_2 . Проживав за вказаною адресою один, його сім`я на той момент проживала в Миколаївській області. Він орендував кімнату в двокімнатній квартирі, працював на ринку Привоз. 19 жовтня 2022 року, в робочий день, приїхав з роботи додому та зателефонував ОСОБА_3 , якому був винен гроші, попросив його під`їхати для того щоб віддати борг. З ОСОБА_3 зустрілися на вулиці біля воріт, віддав йому борг 200 чи 300 грн., точну суму не пам`ятає, потім стояли на вулиці та розмовляли. В цей час вони побачили, як по вулиці ОСОБА_9 йшов ОСОБА_10 , який жив на цій же вулиці у будинку номер 17. Це їх спільний з ОСОБА_3 знайомий, з яким познайомились на роботі на ринку Привоз. ОСОБА_8 був винен їм грошові кошти, тому вони його покликали, на що той не відреагував і навпаки прискорив ходу. Після чого вони з ОСОБА_3 побігли за потерпілим. Наздогнавши потерпілого, він взяв його за руку і сказав, «чого ти тікаєш, доросла ж людина?» Що відповів потерпілий не пам`ятає. Йому достовірно відомо, що цей ОСОБА_11 винен гроші багато кому на ринку Привоз. Далі підійшов ОСОБА_3 , взяв потерпілого за плече і спитали в нього коли він поверне їм гроші. ОСОБА_12 відповів завтра, післязавтра, при цьому він від свого боргового обов`язку не відмовлявся. Після ОСОБА_3 штовхнув потерпілого в плече, той впав на землю і почав кричати: допоможіть, вбивають, тобто «грати на публіку». Оскільки ОСОБА_12 був одягнений в спортивні штани з широкими карманами, тому коли він впав у нього з кишені випав телефон, який він підняв без будь-яких думок. Потім він сказав « ОСОБА_13 - пішли поговорим, чого ти влаштовуєш «концерти»?». ОСОБА_3 , взяв рукою потерпілого за лице і запитав чого він кричить, що за «дитячий садок»?. Після цього, потерпілий заспокоївся, піднявся і вони всі разом повернулися до вул. Ватутіна, зупинилися біля будинку 19. Він віддав потерпілому телефон, коли той щось дивився в телефоні, хтось запропонував, щоб він лишив телефон їм до ранку, оскільки Хворостов пообіцяв вранці віддати борг. В той час коли вони з ОСОБА_3 та ОСОБА_14 спілкувалися біля воріт, під`їхала тітка ОСОБА_15 на машині і побачила, як потерпілий передав комусь з них в руки телефон. Залишивши цей телефон, ОСОБА_16 пішов до додому. Коли він відходив - почав їм погрожувати, казав що їм «капець», на що вони не реагували та залишились стояти біля воріт. Через деякий час з воріт вийшов вітчим потерпілого, якого звати ОСОБА_17 , пізніше на інвалідному візку приїхала його мати, та підійшов їхній знайомий, прізвище якого « ОСОБА_18 ». Вітчим потерпілого в руках тримав палку, разом з ним була собака бійцівської породи «пітбуль». ОСОБА_19 підійшовши до них повідомив, що це його телефон, однак вони не повірили, подумали що це якийсь план потерпілого, щоб забрати телефон і не віддавати гроші. Вони розповіли ОСОБА_20 , що потерпілий їм залишив телефон як гарантію того, що вранці поверне борг. ОСОБА_21 сказав «добре, відайте сім картку», після чого сімкарту віддали ОСОБА_18 . Телефон який їм передав ОСОБА_12 в них ніхто не відбирав, вони про все розповіли та повідомили присутнім, чому так сталося з телефоном і всі з ними погодилися і розійшлись. Вони ще хвилин 15 поспілкувалися та також розійшлися, телефон залишився у ОСОБА_3 , який на велосипеді поїхав до дому. Через хвилин п`ятнадцять до нього приїхали працівники поліції.

Під час перехресного допиту, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що боргової розписки на підтвердження того, що потерпілий винний йому грошові кошти, у нього не має. Потерпілий заборгував йому 300 грн., а ОСОБА_3 150 грн. Підтвердив те, що підняв телефон потерпілого без всякого умислу та одразу віддав Хворостову. Завдання будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому, категорично заперечував. Обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що потерпілого взяв тільки за руку, а ОСОБА_3 штовхнув його, коліном потерпілого ніхто не притискав.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення повністю не визнав та зазначив, що жодних ударів потерпілому він не наносив, умислу грабувати потерпілого у нього не було. За обставинами кримінального провадження розповів суду, що проживає в АДРЕСА_1 , працює на ринку Привоз. 17 жовтня 2022 року він їхав з роботи, в цей час йому зателефонував ОСОБА_4 і попросив його під`їхати щоб віддати борг. Після того, як вони зустрілися ОСОБА_4 , повернув йому 200 грн. Під час того, як вони стояли і спілкувались біля воріт, то побачили ОСОБА_22 (потерпілого). ОСОБА_23 пояснив, що з потерпілим він був знайомий, так як вони раніше разом працювали на ринку Привоз. В той період ОСОБА_13 в нього позичив 150 грн. і після цього зник і гроші не повернув. Коли під час спілкування з ОСОБА_4 він побачив Хворостова, то згадав про те, що останній винен йому гроші. Вони з ОСОБА_4 пішли слідом за потерпілим. Першим Хворостова наздогнав ОСОБА_24 , коли він підійшов до них, то ОСОБА_4 тримав потерпілого за руку. Він штовхнув потерпілого в плече і спитав останнього, коли він поверне гроші? Після цього ОСОБА_12 впав на землю і почав одразу кричати. Обвинувачений ОСОБА_25 переконаний, що потерпілий це зробив навмисно для того щоб привернути увагу людей, які стояли на зупинці. Люди, які стояли на зупинці тролейбусу, на це ніяк не відреагували, тому потерпілий піднявся, а ОСОБА_4 в цей час підняв телефон, який випав у потерпілого з карману штанів. Побачивши що ніякої реакції прохожих немає, Хворостов заспокоївся і вони втрьох повернулися до воріт будинку АДРЕСА_3 . Вони домовились з Хворостовим, що той з ранку принесе гроші і після цього йому повернуть телефон. Після цього ОСОБА_13 пішов до дому, а через деякий час з воріт їхнього будинку вийшов вітчим потерпілого ОСОБА_17 і став погрожувати ОСОБА_3 палкою. До них підходив ОСОБА_26 , казав що це його телефон. Вони з ними не сварилися, а пояснили, що сталося і всі погодилися з вказаною вище домовленістю щодо телефону. На прохання ОСОБА_18 , він віддав йому сімкарту з телефону і поїхав на велосипеді додому де по дорозі його зупинила поліція. Обвинувачений стверджував, що нікуди не тікав.

Під час перехресного допиту, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що коли його зупинила поліція телефон потерпілого був у нього. По обличчю потерпілого не він бив, а взяв його рукою за лице щоб той заспокоївся і не кричав. ОСОБА_23 не заперечував, що штовхнув Хворостова в плече і взяв рукою за лице для того, щоб з ним поговорити з приводу повернення грошей. Зазначив, що підтвердження того, що потерпілий винен йому кошти у нього не має.

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Під час прямого допиту прокурором вказав, що з обвинуваченими знайомий давно, працювали разом на Привозі. 17 жовтня ввечері він вийшов у магазин, побачив обвинувачених, які стояли біля будинку, 19. Він привітався з ОСОБА_27 , після чого обвинувачені його покликали, але він на це не відреагував, оскільки не спілкувався з ними, і пішов далі в напрямку магазину. Обвинувачені його наздогнали і почали говорити про якийсь борг, щоб він повернув їм кошти, або віддав телефон. Телефон був не його і про який борг йде мова він не знає. Обвинуваченим було все одно, вони хотіли 450 грн. В той час коли обвинувачені його наздогнали, ОСОБА_4 знаходився з переду, а ОСОБА_3 зайшов з заду. ОСОБА_4 тримав його за руку і казав «давай поговоримо, чого ти тікаєш ?» За яку саме руку його тримав ОСОБА_4 , не пам`ятає. В момент коли він сказав, що не віддасть телефон, ОСОБА_3 , схопив його за шию і повалив на землю. Після цього обвинувачені почали утримувати його, бити по обличчю і виривати телефон. Бив потерпілого ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 в цей час тримав його за ноги. В подальшому коли він лежав на підлозі, ОСОБА_3 почав душити його коліном своєї ноги, так що він почав задихатись. ОСОБА_3 при цьому кричав «малий віддай телефон, бо я буду тебе душити, мені все одно, я п`яний». Коли він втративши сили в результаті удушення послабив руку, хтось з них вирвав в нього телефон. Хто конкретно забрав телефон не пам`ятає, але після цього обвинувачені його відпустили та повернулися до будинку під номером 19 де залишилися стояти. Він пішов додому та розповів про вказані обставини своєму вітчиму та другу ОСОБА_20 , який знаходився в гостях. Через 10 хвилин він разом з вітчимом ОСОБА_17 , товаришем ОСОБА_28 та мамою пішли до воріт будинку, де стояли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , щоб забрати телефон. Після того, як ті їх побачили, то ОСОБА_4 взяв у руку камінь, а ОСОБА_23 дістав ніж. Побачивши, що обвинувачені взяли каміння в руки, вони з вітчимом відійшли і викликали поліцію. Він бачив, як ОСОБА_4 , спілкувався з його товаришем ОСОБА_29 . ОСОБА_3 за 5 хв. до приїзду поліції сів на велосипед та поїхав. Потерпілий стверджував, що ніяких домовленостей з обвинуваченими щодо телефону у нього не було. В той момент коли він з вітчимом, мамою та товаришем підійшли до воріт будинку, де стояли обвинувачені, то телефон йому не повертали. Окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_24 біля воріт також була сусідка тітка ОСОБА_15 , яка приїхала в той час коли він прийшов відібрати в них телефон. Коли вони в нього відбирали телефон, сусідки не було, вона цього не бачила.

Під час перехресного допиту, потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що обвинувачені, наздогнавши його на вулиці, повалили на спину і душили в ділянці шиї. Про це, він експерту під час огляду не повідомляв, хоча експерт проводив огляд шиї. Видимих тілесних ушкоджень на шиї у нього не було, це пояснити не може. Потерпілий стверджував, що ОСОБА_3 декілька разів ударив його по обличчю. Хто з обвинувачених витягнув у нього з карману телефон, він не пам`ятає. Свідок ОСОБА_30 не повідомляв йому про те, що йому обвинувачені повернули сімкарту з телефону. ОСОБА_12 наполягав, що раніше у нього з обвинуваченими конфліктів не було, причина їхньої поведінки незрозуміла.

З показань свідка ОСОБА_31 , допитаного в судовому засіданні, вбачається наступне. Свідок тричі був засуджений за крадіжку. Останній раз притягувався до кримінальної відповідальності у 2020 році. Мешкає за адресою: АДРЕСА_4 з цивільно дружиною ОСОБА_32 , яка є матір`ю потерпілого. Вони проживають. всі разом В день події, коли саме це було він не пам`ятає, у них в гостях знаходився товариш потерпілого на ім`я ОСОБА_33 , його прізвище свідок не знає. Пам`ятає, що ОСОБА_8 ходив до магазину, попросивши при цьому у матері кошти для поповнення його картки, та взяв у ОСОБА_21 телефон. Вказав, що ОСОБА_34 спитав потерпілого, чи піти йому з ним до магазину, на що потерпілий відповів, що піде сам. В подальшому приблизно через 15 хвилин, потерпілий прибіг додому наляканий. У нього на губі була подряпина і кров та почервоніння на лобі. Потерпілий повідомив, що його побили і забрали телефон. На запитання свідка хто це зробив? Потерпілий відповів, що це ОСОБА_33 і ОСОБА_35 , яких він знає. Після цього, свідок, потерпілий та ОСОБА_33 , тобто товариш, що передав потерпілому телефон, всі разом вийшли з квартири на вулицю і пішли на місце події. Далі побачивши обвинувачених, пішли до них. Підходячи до останніх, свідок побачив, як під`їхала сусідка тітка ОСОБА_15 , з якою він знайомий з дитинства. На думку свідка обвинувачені знаходились в стані алкогольного сп`яніння, що вбачалося з їх зовнішнього вигляду. В цей час свідок бачив у ОСОБА_4 в руках каміння, а у ОСОБА_3 ніж. Чув як тітка ОСОБА_15 сказала обвинуваченим дивіться обережно не побийте її автомобіль. Після того, як свідок побачив у ОСОБА_3 ніж, свідок відійшов у сторону та викликав поліцію. Після того, як під`їхала поліція ОСОБА_3 сів на велосипед та швидко поїхав, а ОСОБА_4 зайшов у двір. Зазначив, що вони пішли до обвинувачених з метою щоб забрати телефон і спитати у останніх, що сталося. Свідок не спілкувався з обвинуваченими, так як ОСОБА_3 поїхав, а ОСОБА_4 спілкувався з товаришем потерпілого, ОСОБА_36 (власником телефону). Про що вони спілкувалися свідок не чув. Знаходячись на місці події телефон свідок не бачив. По приїзду поліції свідок повідомив, що ОСОБА_4 зайшов у двір, а ОСОБА_3 поїхав на велосипеді.

Під час перехресного допиту, свідок ОСОБА_37 також підтвердив, що він, потерпілий та ОСОБА_33 , всі разом пішли на місце події. Зазначив, що товариш потерпілого ОСОБА_34 , на даний час мобілізований. З собою свідок ніяких предметів не брав. ОСОБА_34 взяв з собою «арматуру», а потерпілий палицю. Перед тим, як йти до обвинувачених свідок до поліції та швидкої допомоги не телефонував. Вказав про наявність у потерпілого подряпини і крові на губі та почервоніння на лобі. Зазначив, що потерпілий не скаржився на те, що його душили. Синців на шиї у потерпілого свідок не бачив. Потерпілий до поліції не телефонував. З обвинуваченими на місці події свідок не спілкувався. Зі слів потерпілого знає, що конфлікт між ним і обвинуваченим виник у зв`язку із боргом потерпілого перед останніми. Вказаний борг зі слів ОСОБА_8 , він раніше повернув. Обставини щодо залишення телефону в якості застави свідку не відомі. Вказав, що він особисто не писав смс повідомлення дружині обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_38 і не просив грошові кошти за своє мовчання, а з його слів це зробив потерпілий ОСОБА_8 .

З показань свідка ОСОБА_39 вбачається, що у жовтні 2022 року вона приблизно о 17-17:30 приїхала на своєму автомобілі з роботи додому Працює прибиральницею в магазині неофіційно. Під`їхавши до свого двору за адресою АДРЕСА_3 , вона зупинилась та побачила обвинувачених до яких підійшов швидко її сусід ОСОБА_40 та дав щось в руки ОСОБА_4 і після цього потерпілий пішов в напрямку свого будинку. Свідок взявши речі з автомобілю підійшла до обвинувачених і оскільки ОСОБА_4 знімає у неї кімнату, поцікавилась, що потерпілий йому передав. ОСОБА_4 відповів, що ОСОБА_40 залишив телефон, оскільки має повернути борг обвинуваченим і після повернення грошей ОСОБА_4 поверне йому цей телефон так він йому взагалі не потрібен. Який то був телефон свідок не цікавилась. Свідок стояла з обвинуваченими хвилин 20-30 хв. В цей час до них підійшов потерпілий зі своїм вітчимом, потім підійшов якийсь хлопець, після цього, ще якийсь дідусь привіз на інвалідному візку маму потерпілого із собакою. У вітчима потерпілого була із собою залізна палиця, якою він замахнувся на ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_3 запитав у вітчима потерпілого, навіщо він це робить, і що спочатку необхідно розібратися в ситуації. ОСОБА_4 в свою чергу, взяв в руки каміння і сказав вітчиму потерпілого, що він з глузду з`їхав, і що треба спочатку розібратися в тому, що сталося. Надалі ОСОБА_4 кинув каміння на підлогу, бійки між присутніми не було. Вони стояли спокійно розмовляли. Через хвилин 20-25 хв. приїхала поліція, хто її викликав свідку невідомо. Зазначила, що чула розмову між обвинуваченими та потерпілим, які питали потерпілого, що він робить, постійно бере не малі суми коштів в борг і обіцяє повернути, але не робить цього і сам доводить ситуацію до скандалу. Потерпілий ОСОБА_8 скаржився свідку на те, що його побили обвинуваченні, разом із цим будь-яких будь-яких тілесних ушкоджень вона у нього не бачила. На поставлені питання свідка ОСОБА_8 , де ж тоді тілесні ушкодження в результаті його побиття, потерпілий нічого не відповідав. Про те, що потерпілого душили обвинувачені, ОСОБА_8 не повідомляв. Зазначила, що потерпілий неодноразово акцентував увагу на тому, що він сам залишив телефон обвинуваченим. Бачила, як хлопець, який прийшов з потерпілим, звертався до останнього з нецензурною лайкою, намагаючись з`ясувати навіщо потерпілий залишив обвинуваченим його телефон, а не свій. На що потерпілий відповідав, що у нього поки не має його телефону і тому він залишив обвинуваченим цей телефон. Бачила, як цей хлопець щось доставав з телефону. Коли приїхали співробітники поліції, свідок була на місці події і повідомляла останнім, очевидцем яких обставин вона була, про те, що потерпілий постійно бере кошти в борг, з нормальної людини перетворився на протилежну, вживає наркотичні засоби, але останні ніяк на це не відреагували.

Зазначила, що потерпілого ОСОБА_8 знає з дитинства. Охарактеризувала його з негативного боку, як особу яка вживає наркотичні засоби. Обвинуваченого ОСОБА_4 охарактеризувала, як нормальну порядну людину.

Під час перехресного допиту, свідок ОСОБА_41 повідомила, що не бачила, як обвинувачені повалили ОСОБА_8 на землю і утримували його після цього на землі. Підтвердила, що вона їздить на автомобілі Шевроле нз НОМЕР_1 і повідомила про свій маршрут руху на автомобілі в день події.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення, посилалася на наступні докази, досліджені судом, а саме:

- витяг з ЄРДР від 17.10.2022 за номером кримінального провадження №0000701, відповідно до якого 17.10.2022 до ЧЧ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що 17.10.2022 приблизно о 19 год. 30 хв., двоє малознайомих йому чоловіків на ім`я ОСОБА_35 та ОСОБА_34 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я, що виразилося в завданні ударів кулаками по тілу та придушування за шию, з погрозою ножем, здійснили напад на нього та заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung J3», золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору, який знаходився при ньому. Вартість вказаного телефону складає приблизно 2000 грн.

- рапорт інспектора чергового відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУПН в Одеській області ОСОБА_42 від 17.10.2022. В рапорті зазначено, що 17.10.2022 о 20:04 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.10.2022 о 19.54 год. за адресою: АДРЕСА_3 , один відомий, один ні побили сина ОСОБА_8 19 років та забрали телефон самсунг чорного кольору. Заявник ОСОБА_43 .

- рапорт інспектора чергового відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУПН в Одеській області ОСОБА_42 від 17.10.2022. В рапорті зазначено, що 17.10.2022 о 20:23 год. За адресою АДРЕСА_5 , затримано грабіжника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник Урлапов (працівник поліції).

- рапорт від 17.10.2022 співробітника поліції ОСОБА_44 щодо затримання ОСОБА_3 та виявлення у нього мобільного телефону самсунг.

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.10.2022, де ОСОБА_8 просив прийняти міри правового характеру до малознайомих йому чоловіків на ім?я ОСОБА_35 та ОСОБА_34 , які 17.10.2022 року приблизно о 19:30 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я, що виразилося в завданні йому ударів кулаками по тілу та придушування за шию, з погрозою ножем, здійснили напад на нього та заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung J3», золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору, який знаходився у нього.

- протокол огляду місця події від 17.10.2022 з ілюстративною фото-таблицею, згідно якого слідчим в присутності понятих, спеціаліста оглянуто ділянку місцевості, яка розташована на тротуарі біля будинку АДРЕСА_6 . Праворуч на відстані близько 3-х метрів розташовані металеві ворота, які ведуть на подвір`я будинку №18. Ліворуч від ділянки місцевості на відстані близько 10-ти метрів розташована зупинка громадського транспорту. В ході огляду місця події нічого не виявлено та не вилучено, здійснювалось фотофіксація на цифровий фотоапарат марки «Canon».

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото №1 обвинуваченого ОСОБА_4

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото №1 обвинуваченого ОСОБА_3

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_45 впізнав на фото №3 обвинуваченого ОСОБА_4

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_45 впізнав на фото №4 обвинуваченого ОСОБА_3

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_37 впізнав на фото №1 обвинуваченого ОСОБА_4

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_37 впізнав на фото №2 обвинуваченого ОСОБА_3

- протокол від 18.10.2022 з додатком про затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якого слідчий СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_46 , 18.10.2022 о 00 год. 56 хв., у ВП №3 ОРУП №1 ГЦНП в Одеській області затримав обвинуваченого та вході обшуку затриманого виявив та вилучив у нього мобільний телефон «Sumsung J3», золотистого кольору в чохлі темно-синього кольору.

- протокол від 18.10.2022 з додатком про затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого слідчий СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_46 18.10.2022 о 00 год. 15 хв., у ВП №3 ОРУП №1 ГЦНП в Одеській області затримав обвинуваченого. Обшук затриманої особи не проводився.

- протокол обшуку від 18.10.2022 проведеного слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_47 з ілюстративною фото-таблицею та відеозаписом, згідно якого слідчим в присутності понятих, спеціаліста проведено обшук місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обшуку приміщення виявлено та вилучено кухонний ніж з рукояткою блакитного кольору з полімерного матеріалу з довжиною леза 22 см. Довжиною рукоятки 13 см. та загальною довжиною 35 см.

- клопотання слідчому судді Малиновського районного суду м. Одеси про проведення обшуку від 18.10.2022, старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_48 . Згідно клопотання слідчий просив слідчого суддю надати дозвіл на проведення обшуку в об`єктах житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , який вже був проведений з метою відшукання та вилучення предметів та речей, які мають відношення до скоєння кримінального правопорушення.

- протокол огляду мобільного телефону марки Sumsung Galaxy J3, номер моделі SM- НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 в корпусі золотистого кольору та чохлі чорного кольору від 22.10.2022, складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол огляду від 24.10.2022 ножа з рукояткою світло-зеленого кольору, що має довжину 12 см., лезо вказаного ножа має довжину 22 см., товщина леза складає 2 мм. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з додатком, згідно якого свідок ОСОБА_37 впізнав на фото №3 ніж, що був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з додатком, згідно якого свідок ОСОБА_37 впізнав на фото №3 мобільний телефон марки Sumsung J3 в корпусі золотистого кольору, що був вилучений у ОСОБА_3 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з додатком, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото №4 ніж, що був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 29.10.2022 з додатком, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото №1 мобільний телефон марки Sumsung J3 в корпусі золотистого кольору, що був вилучений у ОСОБА_3 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол проведеного слідчим слідчого експерименту від 29.11.2022 за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , понятих, захисника із переглянутим у суді відеозаписом такого вбачається, як останній розповідав та вказував про обставини події. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол проведеного слідчим слідчого експерименту від 30.11.2022 за участі потерпілого ОСОБА_8 , понятих, із переглянутим у суді відеозаписом такого вбачається, як потерпілий розповідав та вказував про обставини вчиненого відносно нього обвинуваченими розбійного нападу та заволодіння ними телефоном. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- протокол проведеного слідчим слідчого експерименту від 30.11.2022 за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , понятих, захисника із переглянутим у суді відеозаписом такого вбачається, як останній розповідав та вказував про обставини події. Протокол складений старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49

- постанову від 18.10.2022 про призначення судово-медичної експертизи до КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» з питаннями: Які характер та локалізація ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_8 .? У результаті якого виду травматичної дії (предмета) могли бути причинені виявлені ушкодження? Які характеристики мав травмуючий чинник (предмет)? Який безпосередній механізм (механізми) заподіяння ушкоджень? Який ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень? Чи міг потерпілий сам нанести собі тілесні ушкодження, чи це виключається? Чи міг потерпілий отримати вказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту на щільний ґрунт, асфальтне покриття, тощо, чи це виключається?

- висновок експерта №1437 від 24.10.2022 КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи», за результатами судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: один синець в області нижньої губи справа та один синець в області правої вушної раковини.

Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо від ударів кулаками в указаний строк (17.10.2022) і по своєму характеру не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України за №6 від 17 січня 1995 року, відносяться до Легких тілесних ушкоджень.

Характер ушкоджень, різна локалізація їх вказують на те, що вони виникли від неодноразової дії тупих предметів і з урахуванням обставин справи не могли бути спричинені власною рукою, а також внаслідок падіння з висоти власного зросту.

- постанову від 18.10.2022 про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження а саме: мобільного телефону Sumsung J3, золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору, предмету схожого на ніж з рукояткою блакитного кольору поміщених до сейф-пакетів.

- ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_50 від 20.10.2022 про накладення арешту на мобільний телефон Sumsung J3, золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору.

- постанову від 24.10.2022 старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_51 про передачу речових доказів, а саме: ножа, який поміщений до сейф-пакету на зберігання та квитанція про отримання на зберігання речових доказів.

- постанову від 28.11.2022 старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_51 про передачу речових доказів на зберігання, а саме: мобільного телефону Sumsung J3, золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору та квитанція про отримання на зберігання речових доказів.

- постанову від 02.11.2022 про призначення товарознавчої експертизи винесена старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49 щодо визначення вартості мобільного телефону «Samsung J3», золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору станом на 17.10.2022.

- висновок експерта №СЕ-19/116-22/18191-ТВ від 21.11.2022 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, згідно якого станом на 17.10.2022, ринкова вартість наданих експерту мобільного телефону «Samsung J3» - 550, 00 грн, полімерного чохла до мобільного телефону «Samsung J3» - 50,00 грн. та довідка про витрати на проведення експертизи.

- доручення від 24.10.2022 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_51

- рапорт оперуповноваженого СКП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_52 за результатами виконаного доручення.

- постанову про зняття показань технічних засобів, що мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 24.10.2022, винесена старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49 щодо зняття показань з камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 за певний період.

- постанова про зняття показань технічних засобів, що мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 24.10.2022, винесена старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49 щодо зняття показань з камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 за певний період.

- рапорт старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_49 з якого вбачається, відеозаписи з камер відеоспостереження, що розташовані за адресою: АДРЕСА_8 вилучити не вбачається можливим у зв`язку із тим, що вони не збереглися.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інкримінованому їм злочині, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України під час судового розгляду, не була доведена, з огляду на наступне.

За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України).

Обов`язковою суб`єктивною ознакою викрадення є прямий умисел, корисливий мотив та мета. Тобто суб`єкт злочину, протиправно вилучаючи майно, усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права; вилучення цього майна здійснюється всупереч волі його власника чи іншої особи, у володінні якої воно перебуває, але, незважаючи на це, винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

Суб`єктивна сторона грабежу характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч.2 ст.24 КК України).

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства. Зокрема, при вчиненні грабежу винний усвідомлює, що він порушує право власності, відкрито викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Мотивом вчинення злочину є внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Попри те, що наявність корисливого мотиву не передбачена в диспозиціях частин статті 186 КК України, необхідність наявності саме корисливого мотиву визначається змістом самого поняття викрадення як діяння, що криміналізоване у ст. 185 (якщо воно таємне), ст. 186 (коли воно відкрите) КК України, незалежно від окремого зазначення цього мотиву у змісті диспозиції кримінально-правової норми, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.01.2020 у справі № 234/1145/19.

Відкрите заволодіння чужим майном, вчинене без корисливого мотиву, не може кваліфікуватися як грабіж, висновків про що Верховний Суд дійшов у постанові від 21.10.2021 у справі № 596/1688/18. До схожих висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 06.12.2018 у справі № 718/642/16-к.

Під корисливим мотивом слід розуміти спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.

Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Основним безпосереднім об`єктом грабежу є право власності, а у разі вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, додатковим безпосереднім об`єктом виступають здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини.

Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо).

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб вчинення дій, обстановку, поведінку обвинуваченого до, під час і після події, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до своїх дій.

Так, з аналізу та оцінки досліджених судом доказів вбачається, що сторона обвинувачення фактично доводила обставини кримінального правопорушення: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_31 , документами, експертизами. Головним же доказом вини обвинувачених виступали показання потерпілого. Документи, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та слідчий експеримент є похідними від потерпілого доказами, оскільки в них викладена позиція останнього. Експертизи мають похідне доказове значення лише події, що розглядалась. Окремо винуватість обвинувачених вони не доводять.

А тому, в даному випадку суд зіткнувся з питанням довіри. Чиї показання є більш переконливі, хто з учасників події є щирим? Тобто чия версія подій минулого, що була надана в судовому засіданні для дослідження - обвинувачених чи потерпілого, є справжньою?

Вирішивши зазначені питання, суд вирішить таким чином і головні питання кримінального провадження, які передбачені у ст. 368 КПК України: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особи? Чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений? Чи винні обвинувачені у вчиненні цього кримінального правопорушення?

За обставинами даного кримінального провадження вбачається, що предметом вивчення для органу досудового розслідування стали дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_8 , які мали місце 17 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 . Вже під час поверхневого дослідження обставин, можливо побачити, що події які викладені в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням не мають нічого спільного з подіями які дійсно відбулися з обвинуваченими та потерпілим.

Так, з обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебуваючи, за вказаною вище адресою, помітили потерпілого ОСОБА_8 . В цей час у них виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном, що належить потерпілому, що вони і роблять одразу застосовуючи силу.

Натомість таких подій судом не встановлено. Встановлено і ніким не оспорюється, що 17.10.2022 року зустрілись раніше знайомі між собою люди, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , які разом раніше працювали на продовольчому ринку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в м. Одесі.

Зустрівши потерпілого, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мали на меті повернути свої грошові кошти, які вони раніше давали потерпілому ОСОБА_8 . Суд не обмежується припущеннями і домислами, у даному випадку такі думки підтверджують не тільки показання обвинувачених, а і показання свідка ОСОБА_39 , з яких можливо встановити, що вона безпосередньо чула розмову між останніми про такі обставини.

Поряд із цим, показання обвинувачених були послідовними та логічно зв`язаними, щодо певних подій досить детальними. Повнота таких показань була достатньою, задля розуміння картини події, що відбулась за участю потерпілого та обвинувачених. Не вбачає суд у показаннях і будь-яких перебільшень або недомовок стосовно важливих фактичних обставин, що могло б викликати розумні сумніви у щирості обвинувачених.

Переходячи до аналізу показань потерпілого ОСОБА_8 , необхідно зазначити, що вони мають свої прогалини, які неможливо розумно пояснити. Наприклад потерпілий при зверненні до поліції, що вбачається зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.10.2022 року зазначав, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснили на нього напад із застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, що виразилось в завданні йому ударів по тілу та придушуванням за шию, з погрозою ножом, заволоділи його мобільним телефоном.

Однак, під час проведення слідчого експерименту та надаючи показання в суді, потерпілий ОСОБА_8 змінює показання та вказує тільки про факт його удушення, як на підтвердження існування загрози життю чи здоров`ю.

Не добавляє правдивості і щирості показанням потерпілого ОСОБА_8 і те, що з його слів, обвинувачений ОСОБА_3 коліном своєї ноги душив його в ділянці шиї, коли він (потерпілий) лежав на землі, так що ОСОБА_8 почав задихатись. Водночас такі доводи потерпілого спростовуються судово-медичною експертизою №1437 від 24.10.2022, за результатами якої у нього жодних тілесних ушкоджень на шиї не виявлено.

Більш того, свідок ОСОБА_41 під час допиту в суді вказала, що в той час коли ОСОБА_8 скаржився їй на те, що його побили обвинуваченні, про його удушення будь-ким з них, потерпілий не повідомляв. Свідок ОСОБА_37 також підтвердив, що потерпілий не скаржився на те, що його душили. Синців на шиї у потерпілого він не бачив.

Окрім обману щодо удушення, потерпілий ОСОБА_8 , допускає ще ряд протиріч у ситуації з приводу викрадення у нього мобільного телефону, які в цілому викривляють справжні події, що відбувались у згадуваний вечір 17.10.2022 року. Зі слів потерпілого, коли він лежачи на землі втративши сили в результаті удушення послабив руку, в цей час обвинувачені вирвали в нього телефон.

Натомість під час дослідження обставин події в суді, свідок ОСОБА_41 зазначила, що потерпілий в її присутності на місці події неодноразово акцентував увагу на тому, що він сам залишив мобільний телефон обвинуваченим. Тобто з цього можливо побачити, що події повідомлені обвинуваченими про те, що у потерпілого випав мобільний телефон і вже з землі його підняв обвинувачений ОСОБА_4 є більш переконливими. При цьому ніякої вимоги віддати йому телефон не було.

Звідси події з приводу того, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишили в себе мобільний телефон за спільною домовленістю з потерпілим ОСОБА_8 , як заставу повернення боргу останнім, є більш правдоподібними ніж сухий вислів, про пограбування потерпілого. Саме такий порядок речей очевидно і мав місце.

Очевидно і те, що такі дії не мають нічого спільного з грабежом, і їх точно не можливо описати, як вчинені з корисною метою, із мотивом привласнення чужого майна. Цього вимагають фактичні обставини встановлені судом з досліджених матеріалів та показань свідка у даному кримінальному провадженні, а не звичайний умовивід.

Під час дослідження доказів сторони обвинувачення, суду не були представлені докази будь-якої попередньої змови між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Такі висновки обвинувачення не мають жодного розумного підтвердження, жодного доказу, який хоча б непрямо міг підтвердити доводи сторони обвинувачення.

Твердження потерпілого ОСОБА_8 про його побиття, удушення та викрадення обвинуваченими мобільного телефону, є лише такими для потерпілого і в певній частині (окрім удушення), для свідка ОСОБА_53 .

Разом із цим, як вже зазначалося вище інший свідок ОСОБА_41 стверджує, що таких подій не існувало. Якщо ОСОБА_31 можливо вважати певним чином упередженим, оскільки він є співмешканцем матері потерпілого, натомість ОСОБА_41 абсолютно незалежний свідок, який не має упередженості до будь-якої сторони у даному провадженні. Головним чином, на її показаннях, можливо побудувати об`єктивну картину подій, що відбувались.

Описуючи події, що сталися і оцінюючи достовірність показань потерпілого ОСОБА_8 також необхідно врахувати і те, що останній на підставі вироку від 03.08.2022 року Приморського районного суду м. Одеси, справа №522/9525/22, що наданий стороною захисту, визнаний винним і притягнутий до відповідальності за шахрайські дії. А тому можливо стверджувати, що потерпілий вважає обман соціальною нормою.

Нажаль те, що є насправді, орган досудового розслідування не побачив, а інтерпретував дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , спочатку, як розбій, а перед судовими дебатами, прокурор змінив обвинувачення на грабіж. Проте дії обвинувачених також не мали із вказаною кваліфікацією нічого спільного.

Окремо суд звертає увагу на те, що в обґрунтування свого рішення про зміну обвинувачення, прокурор посилається на те, що потерпілий ОСОБА_8 під час проведення першочергових слідчих дій повідомив, що відносно нього вчинене кримінальне правопорушення, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, зокрема придушення за шию. Однак, під час допиту в суді потерпілого та обвинувачених факт придушення за шию ОСОБА_8 не знайшов свого підтвердження.

Крім цього, прокурор констатує, що згідно висновку судово-медичного експерта у потерпілого також не виявлені тілесні ушкодження на шиї.

У зв`язку із чим правова кваліфікація та осяг обвинувачення на думку прокурора підлягає зміні на ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Поряд із цим, як згадувалось судом вище, в основу версії обвинувачення було покладено показання потерпілого ОСОБА_8 , який під час допиту в суді вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 , коліном своєї ноги наступив на його горло, в результаті чого ОСОБА_8 почав задихатися, не міг чинити опір та покликати на допомогу.

Тоді виникає логічне питання, якщо у ході допиту потерпілого ОСОБА_8 в суді, факт його придушення за шию, як зазначає прокурор, не знайшов свого підтвердження, а чим же тоді такий факт підтверджувався раніше, враховуючи те, що про придушення за шию повідомляв виключно потерпілий та своїх показань з цього питання в суді він не змінював?

Результати судово медичної експертизи, які спростовували показання потерпілого ОСОБА_8 і пред`явлене обвинувачення щодо придушення останнього за шию, були також відомі, як на початку слідства так і в подальшому під час проведення досудового розслідування.

Отже, якщо прокурор сам зазначає у зміненому обвинувальному акті, що факт придушення за шию потерпілого не підтверджується, про який тільки потерпілий і повідомляв. Чим же тоді підтверджується викрадення обвинуваченими у потерпілого мобільного телефону, окрім показань потерпілого?

Вказане підтверджує, що прокурор фактично сам не вірить у версію потерпілого про його удушення, але продовжує вірити, в непідтверджену будь-якими доказами, версію потерпілого про викрадення у нього мобільного телефону. Разом з тим, на думку суду вказані обставини є більш ніж достатніми для розумних сумнівів щодо існування такої події.

Викликає здивування і той факт, що орган розслідування, сліпо повірив потерпілому, не звернувши уваги на протиріччя в його показаннях та схильність до обману. Показання ж обвинувачених та свідка ОСОБА_39 , як надавала доказову інформацію в інтересах обвинувачених слідчий/прокурор не тільки не сприйняв, але і не перевірив.

Слідчий і прокурор стверджуючи про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими, зобов`язані були перевірити версію ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з`ясувати всю картину подій та перевірити показання кожного учасника події. Очевидно такого ретельного розслідування здійснено не було. А як відомо, презумпція невинуватості вимагає доведення вини особи поза розумним сумнівом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.

Суд стверджує, що сторона обвинувачення не довела у даному провадженні в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 корисливий мотив і мету вчинення пограбування у вигляді незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб. Оцінюючи встановлені обставини, сторона обвинувачення може казати лише про певні ймовірності існуючих обставин, однак не може бути переконаною, що це було саме так. Будучи не переконаною, вона не може переконати у цьому інших. Обвинувачення ізольовано використало надуманий факт, про вилучення обвинуваченими у потерпілого мобільного телефону та зробило висновок про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в грабежі.

Суд показав вище, що такі доводи нічим не підтверджені і при детальному аналізі не знаходять свого розумного пояснення. Висновки слідчого і прокурора в даному випадку, є нічим іншим ніж припущеннями.

Підводячи підсумок під оцінкою доказів та обставин події, суд зазначає, що у даному випадку неможливо погодитись з обвинуваченням, оскільки така версія штучно створена, заснована на загальному досвіді сторони обвинувачення, який ґрунтується на схожих однотипних справах.

Суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не здійснили жодних незаконних дій по відношенню до потерпілого, а тому їх вина під час судового розгляду не доведена. Обвинувачені не викрадали майно потерпілого, не домовлялися між собою про вчинення пограбування потерпілого. Жодних таких обставин судом не встановлено.

А тому, визнати осіб винними на підставі лише одних показань потерпілого ОСОБА_8 , показання якого поставлені судом під сумнів, як достовірні та правдиві є не тільки не законним, але й не справедливим до обвинувачених.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що на обвинувачених не лежить обов`язок представляти виправдувальні докази. Вони мають повне право обмежитись лише послабленням обвинувальних доказів.

Суд вважає, що сторона захисту дотрималась таких правил доказування, які поставили під сумнів докази сторони обвинувачення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Відповідно всі встановлені припущення, суд оцінює як ймовірні обставини, що не можуть бути підставою для висновку про винність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР).

У справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справ з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинувачені, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.(Barbera,MesseguandJabardov. Spain, judgment of 6 Desember 1988, Series A no. 146, p. 33, §77).

При цьому, ч.ч. 1, 3 ст. 373 КПК України передбачає, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, у тому числі, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа та якщо не доведено в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Оскільки вина обвинувачених прокурором в судовому засіданні не доведена, суд вважає за необхідне виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язані з залучення експертів, враховуючи виправдання обвинувачених, відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України, належить покласти на рахунок держави.

Враховуючи, що суд за пред`явленим обвинуваченням визнав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не винуватими, підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу не має.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК визнати невинуватими та по суду виправдати в зв`язку з не доведеністю, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили вказане кримінальне правопорушення.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2022 року на мобільний телефоном марки «SamsungJ3», золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору, який поміщений до сейф-пакету №PSP1204288.

Речові докази:

- мобільний телефоном марки «SamsungJ3»,золотистого кольору, в чохлі темно-синього кольору, який поміщений до сейф-пакету №3844669 та переданий до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повернути ОСОБА_54 .

- ніж, який поміщений до сейф-пакету № 7295829 та переданий до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знищити.

Судові витрати у сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять гривень ) гривень 44 копійки покласти на рахунок держави.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1