КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7546/24
Провадження № 1-кп/552/1045/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участi прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтава кримінальне провадження №0000973 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останнього разу 01.07.2021 Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 27.02.2024 по відбуттю покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

09 жовтня 2024 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивав в колі знайомих, діючи повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у кухонній кімнаті викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi А3» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 64gb вартістю 2902,47 грн., в чохлі типу книжка синього кольору «Getman» вартістю 368,04 грн.,чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3207,51 грн.

Після вчиненого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник покинувши приміщення квартири та розпорядився викраденим на власний розсуд, заклавши викрадений телефон того ж дня до ломбарду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

30 жовтня 2024 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиросердечно розкаявся, сприяв виконанню та реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, щодо забезпечення швидкого і повного розслідування і судового розгляду.

При цьому, потерпілою надана письмова згода на укладення прокурором з обвинуваченим зазначеної угоди.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, його вік, наявність кількох пом`якшуючих обставин: щире каяття, повне відшкодування заподіяної шкоди, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є підстави для застосування до нього положень ст. 75 КК України та можливість призначення покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до вимог ст. 472 КПК України ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення у повному обсязі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана окремій особі, яка бере участь у кримінальному провадженні в якості потерпілої та яка надала прокурору заяву, де дає згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ґрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, активно сприяв розкриттю злочину.

Отже, міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства та потерпілої, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 474, 475 КПК України суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду від 30 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000973 від 10.10.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до органів з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання та роботи або навчання.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2024, з мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi А3».

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi А3» повернути власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2387,7 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1