печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001805 від 27.09.2023 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого 30.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року, справа № 757/23518/24-к, за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: телефон марки iPhone, ключ до замка запалювання транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , марки Chryaler 200.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що на вилучене майно арешт не було накладено, а відтак тимчасово вилучене майно підлягає поверненню. У той же час, воно не може мати значення речового доказу у кримінальну провадженні, оскільки не відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, тому це майно набуло статусу тимчасово вилученого.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення, вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001805 від 27.09.2023 року.

У рамках вказаного провадження 30.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року, справа № 757/23518/24-к, було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення обшуку, згідно протоколу обшуку від 30.05.2024 року, було вилучено майно, в тому числі, те яке заявник просить повернути.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Подаючи скаргу, особа, яка її подала посилається на те, що на вилучене 30.05.2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, арешт накладено не було, проте жодних документів на підтвердження цього до суду не надано.

Разом з тим, слідчим суддею, встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року, справа № 757/23518/24-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , прямо вказано майно, що підлягає вилученню, в тому числі, яке у скарзі заявник просить слідчого суддю повернути.

Крім того, представник власника майна не надав слідчому судді доказів, що вказані речі та документи не мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та не зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене під час обшуку майно не є тимчасово вилученим у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, а відтак скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року, справа № 757/23518/24-к, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1