ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/300/24 Справа № 712/8956/24 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря учасники справи: прокурор підозрюваний захисникОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодецьке, Уманського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого начальником ДУ «Старобабанівська виправна колонія (92)», одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладення на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб з 29 липня 2024 року по 26 вересня 2024 року включно із забороною залишати житло, в нічний час доби.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

1) перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час доби з 22-00 до 06-00 за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

2) не відлучатися із населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, та суду за кожною вимогою;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 26.09.2024 року, включно.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. У випадку порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду обґрунтована тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання встановлених ризиків.

Слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 одружений, який має постійне місце проживання, працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та прийшов до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22-00 год. до 06-00 год. з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, наведених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження.

Доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжкими у розумінні ст. 12 КК України. У разі доведення вини, ОСОБА_6 загрожує покарання на строк від трьох до семи років, що є достатнім стимулюючим фактором переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на керівній посаді користуючись зв`язками, здобутими за час роботи в органах установ виконання покарань, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, щодо яких на даний час проводяться процесуальні дії, зокрема показань потенційних свідків працівників Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»; предметів, речей, документів, які мають відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Протиправна діяльність ОСОБА_6 викрита потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

Отже, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, їх родичів, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду в цілому.

Зазначені доводи дають підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на особу підозрюваного, характер та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення з врахуванням ст. 178 КПК України сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 , як працівник правоохоронного органу та особа, яка займає керівну посаду, не має достатніх моральних цінностей, схильний до вчинення кримінальних правопорушень із застосуванням вогнепальної зброї, що вказує на готовність зухвало, протиправно і безпричинно, грубо порушувати норми співжиття, громадський порядок, проявляти зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних норм поведінки і моральності, перебувати у громадських місцях у робочий час в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, не врахування всіх обставин, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001085 від 02.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

25.07.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження випливає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується наданими суду доказами.

Слідчий у своєму клопотанні зазначив, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3 частини 1 зазначеної статті.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив це клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вони також є обґрунтованими, зокрема, доводи щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також ризик впливу на свідків та потерпілих, ОСОБА_6 може схилити свідків до дачі неправдивих показань та вживати заходів, спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження. Також встановлено, що підозрюваний, перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватися з такими особами, чим буде перешкоджати встановленню всіх обставин злочину та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що в сукупності із встановленими обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного, який має неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги запровадження на території України воєнного стану й практику Європейського суду з прав людини запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак проаналізувавши все вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а не в нічний час доби.

Колегія суддів вважає що саме такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, адже ОСОБА_6 підозрюється у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання строком від трьох до семи років позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя допустив помилку при обчисленні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з резолютивної частини ухвали від 29 липня 2024 року слідчий суддя обрав підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб та вказав строк дії ухвали з 29 липня 2024 року по 26 вересня 2024 року, включно із забороною залишати житло в нічний час доби.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Ч. 4 ст. 196 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

25.07.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

Колегія суддів прийшла до висновкупро обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 43 дні, тобто до 25 вересня 2024 року, включно.

Також, колегія суддів зазначає, що підлягає зміні обов`язок викладений в п. 1 абзацу 3 резолютивної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року, а саме перебувати цілодобово за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки оскаржувана ухвала не стосується запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою, а стосується запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відповідно, дана ухвала в частині визначення виду домашнього арешту підлягає зміні згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України з домашнього арешту у певний період доби на цілодобовий домашній арешт та з забороною покидати житло цілодобово.

В решті ухвалу суду необхідно залишити без змін.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді до її зміни.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року змінити в частині застосування запобіжного заходу.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 43 дні, тобто до 25 вересня 2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Обов`язок викладений в п. 1 абзацу 3 резолютивної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року викласти у слідуючій редакції:

1) перебувати цілодобово за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Строк дії ухвали до 25.09.2024 року, включно.

В решті ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді