КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/78/24 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4567/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Басань Чернігівської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі двох тисяч двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (38250 гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року на майно, а саме: автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Nubira», н.з. НОМЕР_1 .

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 12 серпня 2023 року, близько 17 год. 07 хв., ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet», моделі «Nubira», реєстраційний номер (надалі - р.н.) НОМЕР_1 , рухаючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Полярної у м. Києві, зі сторони вул. Богатирської, зупинився на регульованому світлофорними об`єктами перехресті з вул. Сім`ї Кульженків, з метою подальшого виконання маневру лівого повороту на вул. Сім`ї Кульженків.

У цей час, у третій (крайній лівій) смузі зустрічного напрямку проїзної частини вул. Полярної зі швидкістю 108,54 км/год ± 4,34 км/год, яка понад вдвічі перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги швидкість - 50 км/год, порушуючи вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України) (які з технічної точки зору знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками), до регульованого перехрестя з вул. Сім`ї Кульженків, наближався автомобіль марки «Daewoo», моделі «Sens», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

Так, перед початком та під час виконання маневру лівого повороту, ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3.б, 10.1 та 16.6 ПДР України, які виразились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet», моделі «Nubira», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Полярної, зупинившись на регульованому світлофорними об`єктами перехресті з вул. Сім`ї Кульженків, з метою подальшого виконання маневру лівого повороту на вул. Сім`ї Кульженків, будучи зобов`язаним перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, достеменно знаючи, що повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку, проявив неуважність до її змін, внаслідок чого, відновив рух з одночасним маневром повороту ліворуч, виїхав на зустрічний напрямок руху, де на регульованому перехресті вул. Полярної та вул. Сім`ї Кульженків скоїв зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Daewoo», моделі «Sens», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який в результаті зіткнення втратив курсову стійкість та, перебуваючи в некерованому стані, змістився праворуч, виїхав на проїзну частину вул. Сім`ї Кульженків, де відбулось зіткнення з нерухомим автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «Е200», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «Daewoo», моделі «Sens», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3.б, 10.1 та 16.6 ПДР України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Прокурор в кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону, незаконним застосуванням ст. 69 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що суд, ухвалюючи рішення про застосування до обвинуваченого ст.69 КК України, залишив за межами своєї уваги характер допущеного винним порушення Правил дорожнього руху України. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення законодавчих приписів обвинуваченим.

Прокурор зазначає, що обвинувачений не визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро не покаявся, шкоду не відшкодував. Отже, жодної пом`якшуючої обставини відповідно до ст.66 КК України не встановлено.

Прокурор наголошує на тому, що відсутні жодні законні підстави для застосування при призначенні покарання ст.69 КК України, оскільки застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В доповнення до апеляційної скарги прокурор просить виключити з мотивувальної частини вироку визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст.66 КК України: обвинувачений є особою похилого віку, раніше не судимий та не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, у тому числі на транспорті.

В обґрунтування свої апеляційних вимог зазначає про те, що суд неправильно застосував ст.69 КК України при призначенні покарання та неправильно застосував ст.66 КК України при визнанні обставин, що пом`якшують покарання.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно визнав всі 3 обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме: 1) обвинувачений є особою похилого віку, 2) раніше не судимий та 3) не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, у тому числі на транспорті.

На думку прокурора, відсутні обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 . Так, суд першої інстанції у вироку не послався на ч.2 ст.66 КК України і ніяким чином не мотивував чому він визнав вищевказані обставин такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 . Прокурор вважає, що вказані пом`якшуючі обставини ніяким чином не пов`язані з фактом вчинення саме даного кримінального правопорушення.

Отже, на переконання прокурора, вищевказані факти не можуть пом`якшувати покарання ОСОБА_7 саме за дане кримінальне правопорушення.

Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро не покаявся, не відшкодував потерпілому завдані збитки.

Прокурор вказує на неправомірне застосування положень ч.1 ст.69 КК України, оскільки суд у вироку не зазначив про те, яким чином визнані ним обставини, що пом`якшують покарання саме істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України у апеляційному порядку не оскаржується.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, суть її зводиться до неналежного врахування судом тяжкості вчиненого та особи обвинуваченого, які, на думку прокурора, не надають належних підстав для застосування вимог ч.1 ст.69 КК України.

Проте, доводи апеляційної скарги на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України (у редакції на час вчинення кримінального правопорушення) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку суду, прийшов до висновку про доцільність застосування ст.69 КК України із призначенням основного покарання нижчим від найнижчої межі, встановленої в ч.1 ст.286 КК України, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також беручи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання за ч.1 ст.286 КК України, суд врахував його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений є пенсіонером за віком, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Також, суд врахував обставини справи, а саме характер допущених ОСОБА_7 порушень правил безпеки дорожнього руху, поведінку після вчиненого, порушення правил дорожнього руху й потерпілим ОСОБА_9 , які суттєво вплинули на розвиток ситуації, що склалася.

Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Згідно ст.66 КК України, суд визнав, що обвинувачений є особою похилого віку, раніше не судимий та не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, у тому числі на транспорті. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, визнав себе винуватим та висловив щирий жаль з приводу обставин ДТП. Зазначені факти істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що у сукупності з виключно позитивними даними про особу винного та наявності в діях іншого водія ознак порушення правил дорожнього руху, надали суду першої інстанції можливість застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України і призначення іншого, більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи наведені у вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.69 цього Кодексу, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного та не суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4