№ 143/900/24
ВИРОК

Іменем України

03.12.2024р. м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Погребище Вінницької області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000200, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1. ст.263, ч.1 ст.309 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до положень ст.ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно зі ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, наказів командирів.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання та використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1 додатку №1 до постанови Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992 року до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, належать зброя, боєприпаси.

Відповідно до п.1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року (далі Положення) дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку й використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій із метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення передбачено, що до предметів, матеріалів і речовин підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна й гладкоствольна), бойові припаси до неї, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї.

За змістом п.9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 в період перебування на службі в грудні 2022 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, знаходячись біля населеного пункту Комишани Херсонського району Херсонської області, у невстановленому органом досудового розслідування місці, знайшов гранату Ф-1 із уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ 2, забравши її з собою, чим незаконно придбав зазначені боєприпаси без передбаченого законом дозволу та почав зберігати.

У подальшому, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 привіз гранату Ф-1 із уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ 2 до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

Надалі, діючи із прямим умислом на збут бойових припасів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18.07.2024 року біля 18 год. 22 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 за грошову винагороду в сумі 700 грн. 00 коп. збув ОСОБА_6 один бойовий припас, а саме корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ 2, які в конструктивному поєднанні відносяться до бойового припасу промислового виготовлення військового призначення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 відповідно до положень ст.ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків, вчасно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно зі ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів діяння, у тому числі, з виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Статтею 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів здійснюють, зокрема, Національна поліція та Офіс Генерального прокурора.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» відповідно до цього Закону, міжнародних договорів України на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; інші заходи, передбачені цим Законом та міжнародними договорами України.

Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства України солдат ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та ст.3 Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», діючи умисно, в кінці серпня 2024 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, на присадибній земельній ділянці домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виявив дикоростучі самостійні рослини коноплі та зірвав їх верхівки, і тим самим незаконно придбав частини рослин коноплі, які в подальшому залишив просушуватися на горищі житлового будинку, а частину після просушування подрібнив і виготовив для власного вживання готовий наркотичний засіб, який зберігав разом із пристроєм для його куріння в господарському приміщенні власної майстерні за вищевказаною адресою.

10.09.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено в господарському приміщені майстерні речовину рослинного походження в сухому та подрібненому стані із насінням, фрагменти двох полімерних пляшок та фольги (пристрій для куріння) із маслянистими нашаруваннями на їх поверхні, а також на горищі житлового будинку фрагменти рослин зеленого кольору в сухому стані, які відносяться до наркотичних засобів і рослин, обіг яких обмежено канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 319,19 г., та екстракт канабісу загальною масою у перерахунку на висушену речовину 0,515 г., які ОСОБА_4 умисно зберігав для власних потреб без мети збуту.

18.10.2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником адвокатом ОСОБА_5 , з однієї сторони, та прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з іншої сторони, було укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами даної угоди обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.62 КК України згідні на заміну покарання у виді 1 року позбавлення волі на покарання у виді 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні. Також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Обидва покарання мають виконуватися самостійно.

ОСОБА_4 роз`яснено та він розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: а) для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України; б) для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.

ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

ОСОБА_4 також роз`яснено та йому зрозуміло, що умисне не виконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просять суд затвердити дану угоду на тих умовах, які узгоджені між сторонами. При цьому всі сторони кримінального провадження підтвердили, що їм відомі та зрозумілі правові наслідки її затвердження. Водночас, обвинувачений повідомив, що він згоден на призначення покарання, що узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а також повідомив, що кошти в розмірі 700 грн., які він тримав за продаж корпусу гранати, у нього не залишилися, оскільки він використав їх на власні потреби.

Крім того, суд відповідно до приписів ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясував в обвинуваченого ОСОБА_4 , чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд згідно із положеннями ч. 6 ст. 474 КПК України переконався в тому, що укладення означеної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вивчивши умови даної угоди про визнання винуватості, суд вважає, що її умови не суперечать вимогам КПК України та/або закону; відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні узгодженої сторонами міри покарання ОСОБА_4 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання та служби характеризується посередньо, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, виявляє бажання продовжити службу у Збройних Силах України, в силу положень ст.89 КК України вважається не судимим.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В силу ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі №744/884/17 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що застосування статті 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. При цьому пом`якшуючі обставини чи сукупність таких обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Надаючи оцінку достатності підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.263 КК України, суд виходить із того, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, надав органу досудового розслідування об`єктивні та правдиві показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що зробив для себе належні висновки.

Крім того, як зазначено в угоді про визнання винуватості, завдяки активному сприянню ОСОБА_4 розкриттю кримінальних правопорушень досудове розслідування проведено у стислі строки, враховуючи необхідний час на проведення судових експертиз та інших слідчих та процесуальних дій.

Відтак обумовлені вище дві обставини, що пом`якшують покарання, вочевидь істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та з урахуванням особи обвинуваченого, котрий є військовослужбовцем та бажає продовжити службу у Збройних Силах України в умовах воєнного стану, на думку суду, дають підстави для застосування приписів ч.1 ст.69 КК України.

За ч.1 ст.62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.12.1996 року №15 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №17 від 26.12.2003 року) роз`яснено, що судам потрібно мати на увазі, що призначення

військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні може бути застосоване не тільки у випадках, коли це безпосередньо передбачено санкцією статті закону, за якою засуджується військовослужбовець, а й тоді, коли суд вважатиме за можливе (з урахуванням обставин справи та даних про особу засудженого) замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні протягом того самого строку.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання обвинуваченому за ч.1 ст.263 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі зі здійсненням його заміни на покарання у виді 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

На підставі підпункту «а» п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, починаючи із 10.09.2024 року (дата затримання в порядку ст.208 КПК України) по 11.09.2024 року включно (дата постановлення ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, згідно із ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Зважаючи на характер та суспільну небезпечність вчиненого діяння, особу обвинуваченого, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України слід призначити у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність.

Разом із цим, ураховуючи, що об`єктами вчинених кримінальних правопорушень є різні з своєю суттю суспільні відносини (громадська безпека та сфера обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів), та беручи до уваги зміст угоди про визнання винуватості, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому, виходячи із приписів ч.3 ст.72 КК України, призначені покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні та штрафу слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 19689 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп., які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно, цивільний позов не заявлявся.

Розмір пропонованої винагороди викривачу не визначався.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме металевий предмет еліпсованої форми зеленого кольору з ребристою поверхнею, що є корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «96-83 УЗРГМ 2 УЗЧП», «№386-47-84», поміщені до спецпакетів Експертної служби МВС України №5450449, №5450450, що знаходяться у Відділі вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області; та канабіс масою 7, 46 г., насіння масою 10, 75 г., канабіс масою 311, 73 г., фрагменти пляшок та фольги з нашаруваннями екстракту канабісу масою 0,515 г., поміщені до сейф пакету №200246038, прозорого полімерного мішка, опечатаного печаткою «Для пакетів» НДКЕЦ, спецпакеті МВС Україна експертна служба №4147715, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділу №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, на підставі п.3 ч.9 ст.100 КПК України необхідно знищити.

Інші речові докази, а саме грошові кошти в сумі 300 грн. банкнотами номіналом 200 грн. серії КЛ 9507951 та 100 грн. серії YYYY 477040, які запаковані до спецпакету НПУ PSP 1387883, як решта після проведення оперативної закупівлі, на підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України необхідно повернути УФЗБО ГУНП у Вінницькій області.

В той же час, із протоколу огляду грошових купюр від 18.07.2024 року, протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі від 18.07.2024 року слідує, що ОСОБА_4 збув ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, корпус зазначеної вище оборонної осколкової гранати за 700 грн. банкнотами номіналом 500 грн. серії ГВ 7360865 та 200 грн. серії ГБ 4067789, що були виділені із видатків УФЗБО ГУНП у Вінницькій області на проведення згаданої оперативної закупівлі.

Згідно із ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Згідно із ч.2 ст.96-2 КК України у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Із матеріалів кримінального провадження не вбачається, що кошти в розмірі 700 грн., які обвинувачений отримав за продаж корпусу гранати, у нього залишилися і були вилучені органом досудового розслідування та приєднані до матеріалів провадження. Більше того, в судовому засіданні обвинувачений повідомив, що вказані кошти він використав на власні потреби.

З огляду на викладене та ураховуючи неможливість здійснення спеціальної конфіскації саме тих грошових коштів, що були отримані обвинуваченим під час оперативної закупівлі, суд на підставі п.6 ч.9 ст.100 КПК України дійшов висновку про конфіскацію у власність держави належних ОСОБА_4 будь яких інших 700 грн. 00 коп.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 472, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

ухвалив :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.10.2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 , його захисником адвокатом ОСОБА_5 , з однієї сторони, та прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з іншої сторони.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.62 КК України замінити його покаранням у виді 1 (одного) року тримання в дисциплінарному батальйоні.

На підставі підпункту «а» п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення, починаючи із 10.09.2024 року до 11.09.2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Початок строку відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні ОСОБА_4 обчислювати з дня прийняття його до дисциплінарного батальйону.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні та штрафу виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 19689 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Конфіскувати у власність держави належні ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Речові докази, а саме металевий предмет еліпсованої форми зеленого кольору з ребристою поверхнею, що є корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення; металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «96-83 УЗРГМ 2 УЗЧП», «№386-47-84», поміщені до спецпакетів Експертної служби МВС України №5450449, №5450450, що знаходяться у Відділі вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області; та канабіс масою 7, 46 г., насіння масою 10, 75 г., канабіс масою 311, 73 г., фрагменти пляшок та фольги з нашаруваннями екстракту канабісу масою 0,515 г., поміщені до сейф пакету №200246038, прозорого полімерного мішка, опечатаного печаткою «Для пакетів» НДКЕЦ, спецпакеті МВС Україна експертна служба №4147715, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 300 (триста) грн. банкнотами номіналом 200 (двісті) грн. серії КЛ 9507951 та 100 (сто) грн. серії YYYY 477040, які запаковані до спецпакету НПУ PSP 1387883, - повернути Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя