Провадження №: 1-в/755/513/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про повернення застави, у межах кримінального провадження №0000639, -

за участю учасників кримінального провадження

заставодавця ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про повернення застави, внесеної за ОСОБА_5 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі. Вироком суду від 24.01.2024 року запобіжний захід у виді застави залишений без змін.

Адвокат ОСОБА_4 мотивує заяву тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, тобто ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави не обирався.

Водночас, 09.08.2023 року обвинуваченого звільнено з-під варти, оскільки за останнього внесена застава, визначена ухвалою суду від 07.08.2023 року у сумі 805 200 гривень.

Також, на дату подання клопотання про повернення застави строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою припинив свою дію.

У судовому засіданні адвокат та заставодавець підтримали клопотання.

Прокурор у судове засідання не з?явився, що згідно ч.5 ст.539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини /ст.8 КПК України/.

Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про всякого роду сумніви і протиріччя при виконанні вироку.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання адвоката ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2024 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, який на сьогодні оскаржується у Київському апеляційному суді.

Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв?язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 Глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави, як запобіжного заходу.

Строк дії застави судом не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом і КПК України не передбачено необхідності її продовження.

Із моменту внесення застави на обвинуваченого покладаються обов?язки визначені ухвалою суду строком на два місяці та не продовження цих обов?язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на обвинуваченого судом обов?язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч.11 ст.182 КПК України, п.8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

Судом встановлено, що 07.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, що складає 805 200 гривень 00 копійок.

09.08.2023 року обвинуваченого звільнено з-під варти, оскільки за останнього внесена застава, визначена ухвалою суду від 07.08.2023 року у сумі 805 200 гривень.

Також, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2024 року ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави залишено без змін, водночас, після набрання законної сили вироком суду, грошові кошти, внесені в якості застави за ОСОБА_5 , відповідно до квитанції, дата оплати 08.08.2023 року, №0.0..1 в розмірі 805 200 гривень 00 копійок, повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст.539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про повернення застави, у межах кримінального провадження №0000639- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1