ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№641/8695/18 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/704/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.364 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 11 січня 2024 року, -
УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Шелепівка Більшосолдатського району Курської області, громадянки України, з вищою освітою. Заміжню, працюючу державним реєстратором відділу державних реєстраторів управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, маючу на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, повернуто прокурору у порядку, передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення. Суд зазначив, що зазначення в обвинувальному акті статті та частини цієї статті не є кваліфікацією кримінального правопорушення, оскільки кваліфікація повинна містити не тільки посилання на статтю та частину цієї статті, а й посилання на гіпотезу та диспозицію норми закону про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Указав, що:
-норма п.5 ч.2 ст.291 КПК України не містить вимоги вказувати у обвинувальному акті посилання на гіпотезу та диспозицію норми закону про кримінальну відповідальність, а лише статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність;
-відповідно до тих обставин, які встановлені під час досудового розслідування, ОСОБА_9 інкримінується із положень ч.2 ст.364 КК України: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вимоги для інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища в супереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян. Вказані слова та словосполучення містяться у обвинувальному акті, як вказано судом текст, який виділено жирним шрифтом. Тобто, обвинувальний акт містить, і гіпотезу і диспозицію статті 364 КК України, про відсутність яких помилково вказав суд першої інстанції;
-кримінальне провадження за даним обвинувальним актом слухалось Комінтернівським районним судом м.Харкова, в ході чого, справу призначено до судового розгляду, оголошено обвинувальний акт, визначено порядок дослідження доказів, допитано свідків та потерпілих. У зв`язку з чим, твердження суду про те, що наведені недоліки є такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду є безпідставним та надуманими;
-підготовче судове засідання проведено за відсутності потерпілих та їх представників, відомості про їх належне повідомлення у суду були відсутні. Зауважив, що прокурор орієнтував суд на неможливість проведення підготовчого судового розгляду за таких обставин, однак ці доводи прокурора судом не взято до уваги.
В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наводять доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги прокурора. Вважають, що суд першої інстанції внаслідок упередженого ставлення до сторони обвинувачення, безпідставно, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без будь-якого обґрунтування повернув прокурору обвинувальний акт. На думку потерпілих, такі дії суду свідчать про свідоме нехтування ним вимогами КПК України, що суттєво перешкоджає здійсненню кримінального судочинства. Просять ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_11 до апеляційного суду не з`явились.
18 липня 2024 року об 11 год. 17 хв. від захисника ОСОБА_11 надійшла заява про перенесення судового засідання, у зв`язку із перебуванням останнього у відрядженні у м.Києві.
Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що апеляційний розгляд матеріалів кримінального провадження неодноразово, тричі, саме за клопотанням захисника відкладався - 18.04.2023, 02.05.2024, 04.07.2024, тобто на достатній період для надання змоги захиснику узгодити питання можливості приймати ним участь у цьому провадженні. Однак даних, на підтвердження поважності причин неявки захисник жодного разу не надав, що свідчить про зловживання стороною захисту процесуальними правами та порушує передбачу ст.28 КПК України загальну засаду кримінального провадження «розумність строків судового розгляду».
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний розгляд проводився за відсутності обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_11 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.
Відповідно вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вищезазначена норма КПК України не містить вимоги вказувати у обвинувальному акті диспозицію норми закону про кримінальну відповідальність.
Як слідує із матеріалів провадження, в обвинувальному акті викладені всі відомості, передбачені п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_9 з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначене свідчить про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а тому висновки суду про зворотне є безпідставними.
Таким чином, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є безпідставними, його рішення не відповідає вимогам, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України, що згідно п.1 ч.1 ст.409, ч.1 ст.410 КПК України тягне скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: