Справа № 932/9701/24
Провадження № 1-кс/932/3599/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_6 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зачепилівка, Харківської області, азербайджанця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , військове звання старший солдат, посада стрілець, одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним.

Так, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002196 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, 01 квітня 2023 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, не з?явився з лікувального закладу до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який знаходився поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов?язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби до 15 жовтня 2024 року, а саме до моменту затримання, у порядку ст. 208 КПК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез?явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

15 жовтня 2024 року солдата ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 207, 208 КПК України.

15 жовтня 2024 року солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Сторона обвинувачення вважає доцільним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Виходячи з викладеного, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що він отримав важке поранення у м. Соледар, тому проходив лікування у медичному закладі, проте командування не цікавилось його долею, тому він після лікування повернувся до ТЦК та продовжував збирати документи для списання у запас. Придатним до служби себе не вважає, оскільки за станом здоров`я не може виконувати свої обов`язки. Звернув увагу суду, що його били під час затримання, внаслідок чого у нього є тілесні ушкодження. Просив відреагувати на ці факти та відмовити у задоволенні клопотання, обравши більш м`який запобіжний захід.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що підозрюваного незаконно затримали без ухвали слідчого судді. Просив визнати таке затримання незаконним та зобов`язати сторону обвинувачення провести медичне освідування ОСОБА_9 , оскільки йому спричинено тілесних ушкоджень працівниками військової служби правопорядку. Просить відмовити у задоволенні клопотання повністю.

Вислухавши пояснення прокурора та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську знаходиться кримінальне провадження № 0002196 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01 квітня 2023 року, не з?явився з лікувального закладу до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який знаходився поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов?язків військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез?явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

15 жовтня ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків, матеріалами службового розслідування, копіями наказів, службовою та медичною характеристикою, повідомленням про підозру та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Ризики, на які посилається прокурор доведені, окрім ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, які саме дії може вчинити підозрюваний і яким саме чином він зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При обранні запобіжного заходу враховую особу підозрюваного, який характеризується негативно, тяжкість вчиненого злочину та вагомість зібраних доказів, відсутність соціальних зв`язків, низьку морально-психологічну підготовку підозрюваного, його відношення до служби, стан здоров`я, та вважаю можливим застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в умовах гауптвахти.

Щодо клопотання захисника про визнання затримання ОСОБА_4 незаконним, виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За положенням ст. 208 КПК України уповноважена службова особа може затримати без ухвали слідчого судді лише у таких випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

З матеріалів клопотання убачається, що ОСОБА_4 , вчинив злочин, тобто не повернувся до місця розташування військової частини, 01 квітня 2023 року.

Однак його затримання відбулось лише 15 жовтня 2024 року, в порядку ст. 208 КПК України, хоча правових і процесуальних підстав для його затримання не було, оскільки для такого затримання необхідно отримати ухвалу слідчого судді.

Більше того, затримання відбулось в службовому кабінеті ТУ ДБР в м. Краматорську, в пункті тимчасової дислокації, в м. Дніпро, однак невідомо на яких підставах ОСОБА_4 було туди доставлено і ким саме.

Таким чином, затримання відбулось з порушенням встановленого процесуального порядку. Посилання на ст. 615 КПК України не можна вважати переконливим, оскільки для затримання особи за ст. 615 КПК України все одно необхідно наявність хоча б однієї підстави для затримання, установленої ст. 208 КПК України.

Проте з моменту з моменту вчинення злочину сплинув значний час, тому п. 1, ч. 1 ст. 208 КПК України, не може бути застосований в даному випадку.

Беручи до уваги викладене, приходжу до висновку про незаконність затримання, тому клопотання захисника слід задовольнити, визнати затримання ОСОБА_4 незаконним, а останнього звільнити з під варти в залі суду.

Щодо побиття ОСОБА_4 застосовую такі норми.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що йому спричинено тілесні ушкодження під час затримання та проведення слідчих дій, можливо працівниками військової служби правопорядку чи слідчим. Продемонстрував синці на руках.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення судово-медичного обстеження підозрюваного.

За таких обставин вважаю можливим відреагувати в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України та доручити старшому групи прокурорів та слідчим забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет виявлення тілесних ушкоджень та можливого застосування недозволених методів досудового розслідування.

Про результати судово-медичного обстеження ОСОБА_4 необхідно повідомити процесуального керівника, який керує діями інших прокурорів, що є у групі, та слідчого суддю.

Наведені процесуальні порушення не вливають на обґрунтованість підозри та існування ризиків, тому до ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки він без поважних причин не повернувся до військової частини, не повідомив керівництво, тому вчинив особливо тяжкий злочин.

Також вважаю можливим визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, 00 коп., з урахуванням майнового стану підозрюваного та практики ЄСПЛ, зокрема справи «Істоміна проти України».

Тому клопотання сторони обвинувачення слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з утриманням в умовах гауптвахти.

Визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним.

Підозрюваного звільнити з під варти в залі суду.

Доручити старшому групи прокурорів та слідчим забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет виявлення тілесних ушкоджень та можливого застосування недозволених методів досудового розслідування.

Визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, 00 коп.

У випадку внесення застави підозрюваного звільнити з під варти та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом (вимогою) до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення покладених на нього обов`язків, сума внесеної застави може бути звернута у дохід Держави.

Строк дії ухвали встановити до 12.12.2024 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10