Провадження № 11-кп/824/355/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат. Арешт на майно накладений ухвалою Дніпровського районного суду м Києва від 12.07.2023 - скасовано.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 09.07.2023 близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс кухонним ножем два удари в область тулуба ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних поранень живота, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент надходження до стаціонару 09.07.2023 р. о 20 год. 25 хв. у нього виявлені тілесні ушкодження: а)проникаюче колото-різане поранення живота - рана (з вистоянням (евентерацією) в рану пасма великого чепця) на лівій боковій поверхні черевної стінки по заднє-пахвовій лінії нижче реберної дуги на 4 см, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м?які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з ушкодженням великого чепця; б) проникаюче колото-різане поранення живота - рана на лівій боковій поверхні черевної стінки по заднє-пахвовій лінії нижче реберної дуги на 3 см, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м?які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з ушкодженням верхнього полюсу селезінки, явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині до 1500 мл крові), з послідуючим оперативним видаленням селезінки (спленектомією).

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок двох травматичних дій госторого предмету, якомц притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 09.07.2023 та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя, згідно з п.п. 2.1.2 та 2.1.3/к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що при призначенні покарання, судом не враховано обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вважає, що призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення засудженого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, висловив щире каяття з приводу вчиненого, пояснивши, що потерпілий на час вчинення кримінального правопорушення орендував у нього кімнату, а в даний час з його згоди продовжує безоплатно проживати, оскільки іншого житла не має і з ним у нього як були, так і продовжують існувати товариські стосунки. Також просив врахувати стан його здоров`я, який погіршується у зв`язку з тим, що одна легеня не функціонує.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі судом визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки у апеляційній скарзі ставиться питання про призначення такого ж покарання що і визначене судом першої інстанції та доводів щодо його несправедливості не наведено, то колегія суддів вважає твердження прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як випливає з вироку, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та характер, спосіб та час нанесення тяжких тілесного ушкодження, думку потерпілої особи щодо призначення покарання, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, наявність пом`якшуючих обставин у виді щирого каяття, поведінку обвинуваченого на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.

Колегія суддів вважає, що суд вказаним обставинам надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але з обов`язковим наглядом за його поведінкою з боку органу пробації.

Наявність такої обставини, що обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не може свідчити про те, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції його від суспільства.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням не є слушними.

Порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: