Справа № 539/3035/24
Провадження № 1-кп/539/278/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000698, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2023 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, який працює інженером ІІ категорії за рахунок посади інженера І категорії 2 сектору 1 відділу Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області, військовослужбовця (старший лейтенант), не одруженого, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від кервіника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2023 року за № 0000698 щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 539/3035/24 між суддями від 26 липня 2024 року визначено головуючого суддю Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Наказом начальника Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області від 01 березня 2023 року № 11-ОС ОСОБА_3 призначено на посаду інженера ІІ категорії за рахунок посади інженера І категорії 2 сектору 1 відділу Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший лейтенант ОСОБА_3 відповідно до статей 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в разі виявлення правопорушення військовослужбовцем, які містять ознаки кримінального правопорушення, про вказаний факт негайно повідомити командира та утримувати інших військовослужбовців від вчинення кримінальних правопорушень, неухильно виконувати віддані усні та письмові накази командира у зазначений термін тощо.

Однак у порушення вимог зазначених нормативних актів ОСОБА_3 , діючи необережно, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації трансопрту.

ОСОБА_3 22 липня 2023 року близько 07.00 год (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе), перебуваючи поза службою, керуючи на законних підставах технічно справним автомобілем «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполучення «КиївХарківДовжанський» в сторону міста Києва у межах Лубенського району Полтавської області.

Пересуваючись на вказаному автомобілі у межах крайньої правої смуги для руху із наявних двох смуг для руху у одному напрямку, у районі 180 км автодороги сполучення «КиївХарківДовжанський» на рівній горизонтальній ділянці автодороги, де видимість у напрямку руху достатня, водій ОСОБА_3 , у порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність, допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа «Schmitz SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_2 , який транспортувався сідловим тягачем «Volvo FH 13.420», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , що рухався попереду у правій смузі для руху в попутному напрямку.

Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху пасажир переднього сидіння автомобіля «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: краніолицева травма, відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню, субарахноїдальний крововилив, перелом обох верхньощелепних пазух, зліва зі зміщенням, перелом латеральної, медіальної, нижньої стінок лівої орбіти, перелом нижньої стінки правої орбіти, перелом лівої половини градчатої кістки, перелом виличної дуги та основи виличного відростка лівої скроневої кістки, перелом клиноподібних відростків основної кістки, закритий перелом кісток носа без його зовнішньої деформації, забито-рвана рана верхньої та нижньої повік лівого ока, садна в лівій скроневій ділянці, утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), при ударі об такі, можливо у вказаний у постанові строк та при вказаних обставинах і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи в заданій дорожні обстановці в діях водія автомобіля «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ОСОБА_3 обвинувачується у порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 25 липня 2024 року, укладена між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому статтями 468470 та 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Потерпілий ОСОБА_5 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості від 25 липня 2024 року, зміст якої підтвердив у судовому засіданні.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для вказаного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною другою статті 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, зазначивши, що щиро розкаюється у вчиненому.

Також сторони угоди визначили узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, раніше не судимий, сторонами кримінального провадження погоджено, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

За умовами вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною другою статті 286 КК України.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за частиною другою статті 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі статті 75 КК України дійшли згоди про можливе звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд, та з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених статтею 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 476 КПК України.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за частиною другою статті 286 КК України, погодився на призначення йому узгодженого покарання та просив затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 та інші передбачені угодою заходи.

Прокурор подав до суду письмову згоду потерпілого ОСОБА_5 на укладення угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив зазначену угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною другою статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості (частини п`ята та шоста статті 469 КПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 947/10464/21 викладено висновок про те, що «у випадку укладення сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості в порядку, визначеному главою 35 КПК України, дії суду обмежуються відповідним бажанням сторін, а також вимогами КПК України».

За змістом пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468475 цього Кодексу

Суд відповідно до частини другої статті 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченого обмеження їх права оскарження вироку згідно зі статтями 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Обвинуваченому роз`яснено обмеження щодо оскарження вироку суду першої інстанції, ухваленого на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості визначені статтею 394 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

За змістом до частини другої статті 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року у справі № 161/7319/23 викладено висновок про те, що «санкція частини другої статті 286 КК України надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження».

Кримінальне правопорушення за частиною другою статті 286 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України, відносяться до категорії тяжких.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та позитивно характеризується за місцем служби.

Відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 67 КК України обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За змістом частини першої статті 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог статті 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом.

Згідно з частиною першою статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги вищенаведене, суд уважає можливим прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 4 562,48 грн, що складаються з витрат на проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта від 25 вересня 2023 року № СЕ-19/117-23/13673-ІТ) 956 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта від 26 вересня 2023 року № СЕ-19/117-23/13668-ІТ) 956 грн, судової автомеханічної експертизи (висновок експерта від 21 червня 2024 року № СЕ-19/117-24/10137-ІТ) 2 650,48 грн.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2024 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2023 року за № 0000698.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 4 562 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві) гривні 48 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 липня 2023 року, на: транспортний засіб «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , сідловий тягач «Volvo FH 13.420», державний номерний знак НОМЕР_3 , напівпричеп «Schmitz SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме транспортний засіб «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 , зберігання якого визначено на спеціальному майданчику територіального органу Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_3 .

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме напівпричеп «Schmitz SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_2 , зберігання якого визначено на спеціальному майданчику територіального органу Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, після набрання вироком законної сили повернути власнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Юніверсал Лоджистік Лімітед».

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме сідловий тягач «Volvo FH 13.420», державний номерний знак НОМЕР_3 , зберігання якого визначено ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили повернути власнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Юніверсал Лоджистік Лімітед».

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених статтею 394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1