УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0001669 від 01.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001669 від 01.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , в середині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на лікуванні у відділені медико-психологічної реабілітації, Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, на базі якого базується військова частина НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , познайомився з раніше незнайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також проходив лікування у вказаному відділенні, у якого, під час неодноразового спілкування помітив банківську картку «ПриватБанк», якою постійно розраховувався останній, в результаті чого ОСОБА_6 дізнався пін-код та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою незаконного власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, 28.09.2024, близько 18.00 год, перебуваючи у палаті вказаного лікувального закладу, підійшов до особистої тумбочки ОСОБА_7 , та дістав з шухляди банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 та приховав її, усвідомлюючи, що вказана картка та наявні на ній грошові кошти є чужою власністю, та яка являється електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_7 , належить потерпілому та є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок і забезпечує доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Так, банківська платіжна картка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і містить інформацію, яка засвідчує (підтверджує) факти, котрі мають юридичне значення та на якій зберігаються грошові кошти.

Заволодівши банківською платіжною карткою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_6 , будучи обізнаний у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, 28.09.2024 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом використання банківської карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_7 , продовжуючи свою протиправну діяльність, після викрадення офіційного документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно від оточуючих та власника банківської картки, 28.09.2024 в період часу з 18 години 36 хвилин по 18 годину 37 хвилин перебуваючи в ТЦ «Поділля-Сіті», що по вул. Зодчих, 2, у м. Вінниці, шляхом зняття готівки з банкомату двома трансакціями, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 , завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Після чого, ОСОБА_6 , в середині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на лікуванні у відділені медико-психологічної реабілітації, Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, на базі якого базується військова частина НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , познайомився з раніше незнайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також проходив лікування у вказаному відділенні, у якого, під час неодноразового спілкування та придбання продуктів харчування разом, помітив встановлений на мобільний телефон додаток АТ КБ «ПриватБанк» - «Приват24», яким постійно розраховувався останній, в результаті чого ОСОБА_6 дізнався пін-код та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел ОСОБА_6 , 29.09.2024, близько 12.00 год, перебуваючи на території Центрального ринку, що по вулиці Коцюбинського, 13 в місті Вінниці, під час придбання продуктів харчування спільно з ОСОБА_8 , надавав допомогу під час розрахунку за продукти харчування, в результаті чого заволодів мобільним телефоном останнього, де установлений мобільний додаток АТ КБ «ПривтБанк» - «Приват24», де підв`язана банківська картка № НОМЕР_4 з розрахунковим рахунком НОМЕР_5 та приховав його, усвідомлюючи, що вказана телефон з доступом до картки та якій наявні грошові кошти є чужою власністю, та яка являється електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_8 належить потерпілому, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок і забезпечує доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Після чого ОСОБА_6 , будучи обізнаний у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, 29.09.2024 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом використання мобільного додатку «Приват24», де підв`язана банківська картка № НОМЕР_4 з розрахунковим рахунком НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_8 , продовжуючи свою протиправну діяльність, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно від оточуючих та власника банківської картки, 29.09.2024 в період часу з 12 години 15 хвилин по 12 годину 26 хвилин, перебуваючи на території Центрального ринку, що по АДРЕСА_2 , шляхом перерахунку готівки з картки на картку, двома трансакціями, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 140100 (сто сорок тисяч сто) гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 , завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 140100 (сто сорок тисяч сто) гривень.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 01 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Дубівка, Новгородківського району, Кіровоградської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: заявами про вчинені кримінальні правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення для впізнання особи по фотознімках з потерпілими, протоколом огляду відеозапису, протоколами оглядів місця події від 01.10.2024, протоколом обшуку, протоколом затримання та обшуку ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , військовослужбовець, який ухиляється від проходження служби, самовільно залишивши частину, без постійного джерела прибутку, відсутності стійких соціальних зв`язків, являється жителем іншої області, підозрюється у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до восьми років, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваної та наміри вчиняти злочини в майбутньому, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_6 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі речові докази по справі отримано; може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи; переховуватись від органів досудового розслідування, будучи під слідством, перебувавши в слідчому ізоляторі, може уникати безальтернативного покарання у виді позбавлення волі до восьми років; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні данні отримані з наданими йому матеріалами кримінального провадження, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання та просила обрати цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, по суті клопотання підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001669 від 01.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

В рамках вказаного провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан ОСОБА_6 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 одружений, вину визнає.

Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема щодоспроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти власності, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Частиною. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Своїми діями ОСОБА_6 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміновані кримінальні правопорушення, розуміючи суспільну небезпеку злочину, в умовах воєнного стану, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, з метою незаконного збагачення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, характер вчинених злочинів в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, суспільний резонанс, розмір незаконного збагачення, який отримав підозрюваний, суд приходить до переконання, що застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

Визначення такого розміру застави також узгоджується з практикою ЄСПЛ, якою визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 01.10.2024 по 29.11.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя