Справа № 355/1298/24
Провадження № 1-кс/355/135/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у скасуванні арешту з майна

22 серпня 2024 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження №0001209 від 05.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, -

Встановив:

До слідчого судді Баришівського районного суду Київської області надійшло клопотання про скасування арешту з майна. Так, у клопотанні зазначається, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 від 18.07.2024 накладено арешт на транспортний засіб марки «DAF», моделі «105.460», зеленого кольору, що має д.н.з. НОМЕР_1 та має на кабіні ідентифікуючий номер: « НОМЕР_2 », із причепом, що має д.н.з. НОМЕР_3 та ідентифікуючий номер: « НОМЕР_4 ».

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах власника майна вказує та те, що ОСОБА_4 є власником наступного майна відповідно до:

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «DAF», моделі «XF 105.460», зеленого кольору, що має д.н.з. НОМЕР_1 ;

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 є власником причепу, що має д.н.з. НОМЕР_3 та ідентифікуючий номер: «VY1NF34CZ32XX0011».

Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 18.07.2024 року було накладено арешт на майно, яке не відповідає свідоцтвам про реєстрацію транспортних засобів, а отже не є власністю свідка у даному кримінальному проваджені, та речовим доказом по справі.

12.07.2024 року був складений протокол огляду та затримання транспортного засобу старшим слідчим слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_6 згідно якого по протоколу було вилучено «транспортний засіб марки «DAF», моделі «105.460», що має д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 із причепом з н.з НОМЕР_3 , номер кузова « НОМЕР_7 », а фактично вилучили транспортний засіб марки «DAF», моделі «XF 105.460», що має д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 із причепом з н.з НОМЕР_3 , номер кузова « НОМЕР_8 ».

Арешт був накладений на інший транспортний засіб, а вантажний автомобіль марки «DAF», моделі «XF 105.460», зеленого кольору, що має д.н.з. НОМЕР_1 з причепом що має д.н.з. НОМЕР_3 та ідентифікуючий номер: « НОМЕР_8 » знаходиться на майданчику тимчасового утримання незаконно.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також те, що для гр. ОСОБА_4 транспортний засіб представляє суттєву цінність і завдяки йому провадиться господарська діяльність є єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 , а також з урахуванням тривалого застосування арешту майна, та для дотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства і вимогою захисту права заявника на безперешкодне користування своїм майном, є чинники, які дозволяють з урахуванням здорового глузду дійти висновку про необґрунтованість подальшого застосування арешту майна заявника, тому вважає, що необхідно скасувати арешт із зазначеного майна.

Адвокат у судове засідання не з`явився, надав 21.08.2024 року заяву про проведення судового засідання в його відсутність та клопотання підтримав в повному обсязі.

У судове засідання слідчий не з`явилася, надавши суду клопотання, в якому заперечувала щодо задоволення клопотання. Оскільки у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні слідчі дії та не виключена ймовірність призначення інших експертиз.

Дослідивши матеріали клопотання, заяви, слідчий суддя приходить до наступного.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Баришівського районного суду слідчого судді ОСОБА_5 від 18.07.2024 накладено арешт на транспортний засіб марки «DAF», моделі «105.460», зеленого кольору, що має д.н.з. НОМЕР_1 та має на кабіні ідентифікуючий номер: « НОМЕР_2 », із причепом, що має д.н.з. НОМЕР_3 та ідентифікуючий номер: « НОМЕР_4 ».

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним. А також те, що автомобіль має наявні пошкодження, що виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України (в редакції, що діяла на час накладення арешту) арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.

Встановлено, що кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, майно, про зняття арешту з якого, клопоче заявник, визнане речовим доказом, що також унеможливлює скасування вказаного заходу.

З урахуванням викладеного, оскільки власником майна не було доведено, що в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу відпала потреба, тому на даному етапі необхідність не відпала, а тому вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження №0001209 від 05.05.2024р. за ознаками кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1