Провадження № 1-кс/202/6127/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001162, внесеного до ЄРДР 27.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 00001162, внесеного до ЄРДР 27.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що автомобіль «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано в якості речового доказу в кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову. В рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було накладено арешт на автомобіль «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання. Посилався на відповідь слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 згідно якої, відносно автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , були проведені всіх необхідні слідчі дії та у подальшому не планується проведення вказаних дій, та на теперішній час необхідність у арешті даного автомобіля у органу досудового розслідування відпала.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначав, що транспортний засіб є речовим доказом, містить на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, тому передчасне зняття арешту з вказаного речового доказу може привести до втрати доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши додані до скарги матеріали, дійшов наступного висновку.

У відповідності до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що на день постановлення ухвали СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001162 від 27.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01.11.2023 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арештна автомобіль «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений 27.10.2023 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Дана ухвала слідчого судді не оскаржувалась до апеляційного суду.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що вилучене майно, в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, при цьому останнє визнано речовим доказом, а тому, з метою його збереження, у даному кримінальному провадженні накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.

Так, слідчий суддя, дослідивши вищевказану ухвалу, приходить до висновку, що зокрема й у зв`язку з тим, що вона не була оскаржена до апеляційного суду, постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки матеріали кримінального провадження доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи заявника, що у застосуванні арешту майна на сьогодні відпала потреба, не знайшли свого підтвердження, оскільки транспортний засіб досі є речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування наразі триває.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт недоведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і ненадання доказів того, що на сьогодні відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001162, внесеного до ЄРДР 27.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1