справа № 274/7467/24
провадження № 1-кс/0274/1700/24

У Х В А Л А
20.09.2024 р. м. Бердичів
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським ВРЕР (1801) від 22.08.2014 р., належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 19.09.2024 р. близько 08:50 год водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Бердичеві по вул. 30-річчя Перемоги в напрямку вул. Чуднівської, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка переходила проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правої гомілки зі зміщенням та була госпіталізована до травматологічного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня».
В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та транспортного засобу 19.09.2024 р. встановлено, що автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , має механічні пошкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, існують достатні підстави вважати, що він є доказом злочину.
Відповідно до вимог ст. ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим. Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий у клопотанні зазначає, що арешт на вказаний автомобіль потрібно накласти з метою збереження його як речового доказу та проведення ряду судових експертиз.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2024 р. вбачається, що автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , має механічні пошкодження та сліди, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, зазначений автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Отже, існують достатні підстави вважати, що він є доказом злочину.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським ВРЕР (1801) від 22.08.2014 р., транспортний засіб марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Слідчим суддею встановлено, що вказаний транспортний засіб: автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу та який був вилучений з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення комплексної експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертиз, експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на автомобіль марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським ВРЕР (1801) від 22.08.2014 р., належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 .
Визначити місцем зберігання арештованого автомобіля марки «Ford S-MAX», р/н НОМЕР_1 , - майданчик КП "Бердичівкомунсервіс" (вул. Чуднівська, 156, м. Бердичів).
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1