Справа № 539/5685/23
Провадження № 1-кп/539/98/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000321 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Засулля Лубенського району Полтавської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. Відповідно до обвинувального акту 15.03.2023 (більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено) ОСОБА_4 прийшов до домогосподарства свого сусіда ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та попрохав продати йому магнітофон марки «Юпітер-МК106С», належний ОСОБА_5 , за 350 грн. з післяплатою, на що останній погодився.

Так, ОСОБА_4 шляхом обману, з метою особистого збагачення взяв у останнього магнітофон марки «Юпітер-МК106С», вартість якого згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи №5120 від 25.11.2023 могла становити 1030 грн. 00 коп. та запевнивши ОСОБА_5 , що наступного дня віддасть кошти, хоча у дійсності таких намірів не мав, покинув місце вчинення кримінального проступку та в подальшому розпорядився магнітофоном на власний розсуд, а саме продав, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1030 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

18.10.2024 у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст.190 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, надавши згоду на закриття кримінального провадження з підстави п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у наданій суду заяві просив розглянути кримінальне провадження у його відсутність.

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна). Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив 15.03.2023. Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 1030 грн. 00 коп. Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст.190 КК України (умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)), становить 2 684 грн. (1342*2 = 2 684).

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що згідно обвинувального акту вартість викраденого майна становить 1030 грн. 00 коп., тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн. (у 2023 році), суд вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України (умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)).

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України. За встановлених обставин, оскільки обвинувачений не заперечував проти закриття провадження з підстави пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.100, п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст. 372, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом семи днів із дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.10.2024 о 08 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1