Справа № 1-кп/593/169/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"21" листопада 2024 р.

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілої - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000198 від 02 жовтня 2024 року про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ Одеської області, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , не працюючого, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців немає, не є особою з інвалідністю, депутатом не обирався, раніше судимого,-

-30 травня 2003 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4-х років позбавлення волі;

-05 травня 2006 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

-19 травня 2009 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 309:КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі;

-16 вересня 2009 року вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ч. З ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі;

-06 вересня 2012 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 81, 71, 72 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 серпня 2015 року, звільнений умовно-достроково від відбування покарання за згаданим вироком суду від 06 вересня 2012 року, не відбутий термін - 11 місяців 26 днів; умовно-дострокове звільнення відбув успішно;

-Згідно вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2024 року, засуджений за ч.2 ст. 307 КК України із призначенням покарання у виді 6 (шести) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі. Станом на 21 листопада 2024 року вирок суду не набрав законної сили, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: особи, які спільно проживають, але не перебувають в шлюбі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що З0 вересня 2024 року близько 21 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які перебували за місцем спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне вчиненні інших насильницьких дій, які завдадуть фізичного болю ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, 30 вересня 2024 року близько 21 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», схопив ОСОБА_4 правою рукою за волосся та здійснив один різкий рух вниз, внаслідок чого потерпіла відчула фізичний біль та не отримала тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

21 листопада 2024 року в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Згідно із умовами угоди, потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України. За текстом угоди сторони виклали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як зазначено у обвинувальному акті та вказано вище. Згідно з угодою обвинувачений також повністю визнав свою вину у зазначеному діянні, щиро розкаявся у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у його вчиненні й сторони погодилися на покарання обвинуваченому у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ,00 грн.

В угоді про примирення також передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також отримана згода обвинуваченого ОСОБА_5 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні також не має заперечень щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнав повністю, не оспорив та визнав всі без винятку обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 21 листопада 2024 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання і дає свою згоду на призначення йому покарання, яке визначене у згаданій угоді про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, дає свою згоду на призначення обвинуваченому покарання, яке визначене в угоді про примирення.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладена угода між сторонами відповідає вимогам закону. Сторонами угоди є обвинувачений і потерпіла у цьому кримінальному провадженні.

Злочин, передбачений ч.2 ст.126 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною та Особливою частинами Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого, його вік, відсутність відомостей, які б негативно характеризували обвинуваченого за йог місцем проживання, а також позицію потерпілої, яка претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не заявила. Суд також приймає до уваги, що обвинувачений є раніше судимим.

З огляду на такі фактичні обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді штрафу є обґрунтованим і таким, що відповідає санкції ч.1 ст. 126 КК України, як і розмір такого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди про примирення та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за інкримінованим йому у цьому кримінальному провадженні кримінальним правопорушенням, покарання, узгоджене в такій угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної в м.Бережани Тернопільської області 21 листопада 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000198 від 02 жовтня 2024 року між потерпілою ОСОБА_4 з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК та КК України, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 , за обставин вказаних у обвинувальному акті, діючи умисно, вчинив стосовно потерпілої насильницькі дії, які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, а тому його дії правильно кваліфіковані ч.1 за ст. 126 КК України.

За вчинення такого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 листопада 2024 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлявся; про процесуальні витрати, речові докази та інші заходи забезпечення кримінального провадження, суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 21 листопада 2024 року укладену в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_5 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_4 з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному 02 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000198.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України й призначити йому за це узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 листопада 2024 року покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1