У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого вiддiлу УСБУ в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за №0000622 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2015 р.н., офіційно не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч. 2 ст. 332 КК України,-

встановив:

Слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області капітан юстиції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000622, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення двох осіб чоловічої статі через державний кордон України, керував такими діями, та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 05.09.2024, ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з іншими, невстановленими під час досудового розслідування особами, досудове розслідування відносно яких триває, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, протягом вересня 2024 року, точної дати, часу та місця на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , неодноразово зустрічався з ОСОБА_9 , з метою узгодження плану незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де в ході зустрічей надавав останньому ряд вказівок та порад з метою організації незаконного переправлення даних осіб через державний кордон України.

08.10.2024, приблизно о 19 год. 00 хв., діючи на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , прибув до місця стоянки автомобілів торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_2 , на транспортному засобі марки «SKODA», моделі «OCTAVIA A7», д.н.з. НОМЕР_1 , де за його вказівкою вже очікували ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, діючи за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 присіли у транспортний засіб марки «SKODA», моделі «OCTAVIA A7», д.н.з. НОМЕР_1 , та вирушили в напрямку державного кордону України.

З метою не бути викритим працівниками правоохоронного органу України, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в с. Оноківці розташований стаціонарний пост працівників ДПСУ, де проводять перевірки всіх транспортних засобів, які слідують до Державного кордону України, останній вирішив відвезти ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по напрямку руху м. Ужгород - м. Мукачево - м. Свалява - м. Перечин та с. Невицьке, тобто в обхід стаціонарних постів, де останніх мали в подальшому незаконно переправити через державний кордон України.

Надалі, під час поїздки ОСОБА_4 надавав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вказівки як останні, щоб не бути викритими, мають поводитися під час їх незаконного переправлення через державний кордон України, а також на території Словацької Республіки.

Приблизно о 21 год. 20 хв. того ж дня, на виконання свого злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення осіб через ДКУ, висадивши ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці в контрольованому прикордонному районі біля с. Кам`яниця Ужгородського району, ОСОБА_4 передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 невстановленій на даний час особі, яка також за попередньою змовою з ОСОБА_4 мала незаконно переправити ще двох осіб через державний кордон України, та в подальшому відвезла даних чотирьох осіб в напрямку державного кордону України до Словацької Республіки.

Однак, ОСОБА_4 свій злочинний намір щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 08.10.2024, приблизно о 21 год. 30 хв., у лісовій місцевості в населеному пункті с. Кам`яниця, в напрямку в прикордонного знаку 240-241 на відстані 4000 метрів до Державного кордону України до Словацької Республіки, було виявлено та затримано чотирьох осіб, які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, усвідомлюючи суспільну небезпечність діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб вчинені щодо кількох осіб.

Слідчий зазначає, що викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується комплексом зібраних в ході досудового розслідування доказів.

08.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.10.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий посилається на наступні матеріали: протокол огляду місця події від 08.10.2024; допити свідків ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які впізнали ОСОБА_4 як організатора незаконного переправлення їх через державний кордон України; відповіді на доручення від працівників ВМП ГУНП в Закарпатській області та 94 прикордонного загону; інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий зауважує, що санкція ч. 2 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання ухиленню від досудового розслідування виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий вказує, що відповідно до ст. 177 КПК України метою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, ОСОБА_4 має право на безперешкодний перетин державного кордону, що спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо підвищують ризик переховування підозрюваного від суду. Отже, ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, у тому числі поза пунктами пропуску через державний кордон України.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на осіб, які бачили його та інших учасників злочину під час здійснення злочинної діяльності з незаконного переправлення осіб через державний кордон України У той же час ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою надання ними завідомо неправдивих показань чи відмови від надання показань, оскільки свідки є знайомими ОСОБА_4 . Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще не встановлених та не допитаних щодо обставин кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до надання неправдивих показань або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії з особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, у тому числі серед місцевих мешканців м. Ужгорода.

Також слідчий наголошує, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, згідно з наявними матеріалами, є свідки, допит яких з об`єктивних причин не проведено, що створює реальну можливість для ОСОБА_4 незаконно на них впливати з метою надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань.

Враховуючи викладене та беручи до уваги специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, на думку слідчого, щодо ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сторона обвинувачення вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки їх застосування дозволить вчиняти дії, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та судового провадження, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, строком на шістдесят днів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, просив задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні погодився з клопотанням в частині щодо визначення застави.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 погодилась з клопотання в частині щодо визначення застави, при цьому заперечила щодо наявності ризиків, які наведені стороною обвинувачення у клопотанні, вказала що такі недоведені. Її підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки одружений, має на утриманні дитину з інвалідністю, яка потребує цілодобового нагляду, його сім`я обмежена у коштах. Також її підзахисний не зможе здійснювати тиск на свідків у цьому кримінальному провадження, оскільки їхні анкетні дані змінено. Враховуючи наведене просила визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000622, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.10.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано о 23 год. 14 хв. 08.10.2024 напроти будинку АДРЕСА_3 , в порядку ст. 208 КПК України.

09.10.2024 ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження за №0000622, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб вчинені щодо кількох осіб.

Згідно зі ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця події від 08.10.2024; протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 09.10.2024; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2024, згідно з якими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_4 як організатора незаконного переправлення їх через державний кордон України; протоколи пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 09.10.2024, слідчий суддя вважає обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Своєю чергою, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експерта, спеціаліста слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками, експертами, спеціалістами і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Слідчим суддею враховано зазначені захисником обставини, однак слідчий суддя не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, злочин вчинено умисно, у період дії воєнного стану, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є дитиною з інвалідністю, офіційно не працює.

При цьому, жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з тим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст. ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 складає 3028 грн., та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 06 грудня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 06 грудня 2024 року (включно).

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1