№ провадження 1-в/646/506/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції) ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву засудженого ОСОБА_4 , 1990 року народження, яка надійшла з державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» щодо приведення вироків у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова через державну установу «Диканівська виправна колонія (№12) в якій він відбуває покарання, з заявою про вирішення питання щодо приведення вироків Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021, Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.2020 та Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2021, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Засуджений ОСОБА_4 просив його заяву задовольнити та привести вироки за якими він засуджений, а саме:Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021, Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.2020 та Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2021 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Представник державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» в судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Під час судового засідання прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироків у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника колонії, прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Судовим розглядом встановлено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2020 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин. Також, вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2021 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71,72 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання призначене ОСОБА_4 за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2020 та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 30 днів позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання рахувати з дня постановлення вироку, 14.05.2021. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з дати затримання 18.03.2021 до 13.05.2021 включно. Крім того, вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2021 і остаточно визначено ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі на строк 4 роки і 2 місяці. Обрано ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили тримання під вартою, початок відбування покарання обчислювати з 06 серпня 2021 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання за даним вироком повністю відбуте ним покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2021, а саме: за період часу з 18.03.2021 по 05.08.2021 включно.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102.00 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270.00 грн.

Відповідно до вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від14.05.2021, ОСОБА_4 у березні 2021 року вчинив двооб`єктний злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, чим завдав шкоду на загальну суму 1434 грн.98 коп., що станом на момент вчинення засудженим злочину складає сумуменшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270.00 грн.). Разом з тим, злочини вчинені за ст. 186 КК України не підпадають під декриміналізацію, а тому, суд вважає, що у звільненні від покарання за вказаним вироком, слід відмовити.

Відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021, дії ОСОБА_4 серед іншого кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чого майна за кваліфікуючими ознаками: а)проникнення у приміщення та сховище, б) вчинене повторно.

Два тотожні повторні злочини ОСОБА_4 вчинив на протязі одного 2020 року, де два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102.00 грн.

Загальна сума викраденого за двома епізодами у вказаний період становить 3126,80 грн., що перевищує встановлені на 01.01.2020 два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, які становили 2102.00 грн.

Відтак, суд не вбачає підстав для темпоральної дії закону Закону №3886-ІХ.

Із вказаного вироку вбачається, що у лютому 2021 ОСОБА_4 вчинив крадіжку насосу «Pedrollo PQ 60» вартістю 1453,29 грн.

Оскільки сума викраденого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановлених на 01.01.2021 - , до цього епізоду необхідно застосувати положення Закону №3886-ІХ та виключити цей епізод із загального об`єму обвинувачення, застосувавши ст. 5 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім вказаної сукупності відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021, ОСОБА_4 засуджено за діяння яке він вчинив до постановлення попереднього вироку, а саме за вчинення крадіжки у вересні 2020 на суму 3566,00 грн.

Вказана сума є більшою за більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлену на 01.01.2020 (більше 2102.00 грн).Таким чином, цей проступок не підпадає під дію закону України Закону №3886-ІХ про декриміналізацію.

Враховуючи, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.08.2021, за сукупністю злочинів в тому числі і за епізодом від 22-23 лютого 2021, який підлягає декриміналізації, призначено мінімальне покарання передбачене ч.3 ст. 185 КК України, то виключення вказаного епізоду із загального об`єму обвинувачення не вплине, на думку суду, на розмір та вид уже призначеного покарання.

За таких обставин, заява ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироків у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 визнання винуватим та засудження ОСОБА_4 за епізодом скоєння злочину 22-23 лютого 2021 за ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками повторності та проникнення до приміщення та сховища на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX відповідно до ст. 5 КК України

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2021 за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк -3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання за цим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2021, остаточно визначивши покарння ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 2 (два) місяці

Початком строку відбування покарання вважати 06 серпня 2021

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарнняза цим вироком повністю відбуте ним покарння за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14.05.2021, а саме: за період часу з 18.03.2021 по 05.08.2021 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.11. 2024 року.

Суддя ОСОБА_1