Справа № 545/4750/24
Провадження № 1-в/545/748/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Майбородівка, Кременчуцького району Полтавської області, українки, громадянки України, незаміжньої, з середньою спеціальною освітою, проживаюча: АДРЕСА_1 ,

раніше судима:

28.07.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 146 ч. 2, 185 ч. 1, 70, 76, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Звільнена на 04.07.2011 року за відбуттям іспитового строку;

12.07.2011 року Глобинським районним судом Полтавської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнена 04.10.2019 року за відбуттям строку покарання.

01.11.2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт;

засуджена:

14.06.2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 395, 185 ч. 2, 185 ч. 4, 70 ч. 1, 71 ч. 1, 72 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі, зараховано термін тримання під вартою з 17.05.2022 року по року включно;

25.08.2022 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі, зарахувати відбуте нею покарання період з 17.05.2022 року по 24.08.2022 року;

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилаються на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Представник адміністрації виправної колонії та засуджена ОСОБА_4 надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частина перша статті 5 КК України встановлює правило за яким закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Зміна максимального розміру дрібного викрадення чужого майна із 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена 14.06.2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 395, 185 ч. 2, 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднане покарання за вироком Кременчуцького районного суду від 01.11.2021 року та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років 10 днів позбавлення волі. 25.08.2022 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, що призначене за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.06.2022 року, остаточно засуджено до 5 років 10 днів позбавлення волі.

Зі змісту вироку Кременчуцького районного суду від 01.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 07.09.2021 року скоїла крадіжку чужого майна, чим нанесла матеріальну шкоду у розмірі 9818,33 грн. Проте, зазначений розмір матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян (2379,00 грн.), що діяли з 01.07.2021р. по 30.11.2021р. то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання немає.

За вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.06.2022 року ОСОБА_4 скоїла крадіжку чужого майна: 11.11.2021 року на суму 439,20 грн., 22.03.2022 року- на суму 3020,73 грн.Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.07.2021р. по 30.11.2021р.складав 1189,50 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2379,00 грн. Таким чином, станом на день розгляду клопотання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_4 по епізоду від 11.11.2021 року передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останню від відбування покарання. Проте, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди по епізоду від 22.03.2022 року перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян (2481,00 грн.), що діяли з 01.01.2022р. по 30.06.2022р., то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання немає.

Зі змісту вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 09.05.2022 року скоїла крадіжку на суму 11188,24 грн. Зазначений розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян (2600,00 грн.), що діяли з 01.07.2022р. по 30.11.2022р., то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання немає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи суму викраденого майна, за яку було засуджено ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що на останню розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024р., який набрав чинності 09.08.2024р., яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, подання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вироками суду за діяння, кримінальна караність якого усунута.

При цьому, суд саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Крім того, суд зазначає, що декриміналізація окремого епізоду не може вплинути на кваліфікацію дій засудженої та міру призначеного їй покарання.

Керуючись ст.ст 369, 376, 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді покарання у виді 3 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України по вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.06.2022, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-IX від 18.07.2024 караності діяння, за яке особа засуджена.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.06.2022 за ст. 395 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарань за даним вироком та покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.11.2021 у виді 100 годин громадських робіт, остаточно вважати засудженою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_5