Справа № 456/826/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1613/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 листопада 2024 року Суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року у задоволені клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовлено.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Вивчивши матеріали провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з оскарженої ухвали адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звертався до слідчого судді із клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2023 у праві №461/6509/23, а саме: банківської картки «Альфабанк» НОМЕР_1 ; банківської картки «Альфабанк» НОМЕР_2 (в ухвалі про арешт майна помилково зазначено номер картки НОМЕР_3 ); банківської картки «Альфабанк» НОМЕР_4 ; банківської картки «Альфабанк» НОМЕР_5 (в ухвалі про арешт майна помилково зазначено номер картки НОМЕР_6 ); банківської картки «Укргазбанк» НОМЕР_7 ; скреч-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (в ухвалі про арешт майна помилково зазначено номер НОМЕР_11 ); флеш носія червоного кольору з надписом «Альфалізинг»; жорсткого диску марки BiliconPower 15 037951; ноутбуку марки НР S/N:5С0748С6128 з зарядним блоком та сумкою; ноутбуку марки НР S/N:ШБ0502У42 з зарядним блоком та сумкою; мобільного телефону марки «Самсунг», ІМЕІ-1) НОМЕР_12 , ІМЕІ-2) НОМЕР_13 із сім- картою НОМЕР_14 ; круглої печатки № 5 (в ухвалі про арешт майна помилково зазначено № 98) ТОВ «Альфа-лізинг Україна» () з написом «Для документів»; грошових коштів в сумі 1 010 доларів США; грошових коштів в сумі 7 170 євро; грошових коштів в сумі 21 440 доларів США.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Подане до Стрийського міськрайонного суду Львівської області клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна розглянуто слідчим суддею по суті в порядку ст. 174 КПК України.

Оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Такого ж висновку дійшла й Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19.02.2019 по справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598кмо). Зокрема, погоджуючись з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ухвала слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про скасування арешту майна не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, Верховний Суд наголосив, що в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Щодо доводів адвоката на можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у скасуванні арешту майна, оскільки вказане рішення призводять до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна, суддя зазначає таке.

Виходячи з цільового, логічного й системного тлумачення положень ст. 434-1, ст. 434-2 КПК України та ст. 13, ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», логічним є висновок про те, що кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду (постанова Касаційного кримінального суду від 13.02.2019 у справі № 130/1001/17).

За таких обставин та враховуючи, що висновок про застосування норм права, викладений в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 569/19829/21, посилання на яку міститься в апеляційній скарзі, є протилежним до висновку, викладеному в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, застосуванню підлягає саме останній, доки він не буде змінений Об`єднаною палатою у зв`язку із необхідністю відступу від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Окрім цього, твердячи про право на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, адвокат також не врахував практику Європейського суду з прав людини.

Позиція Європейського суду полягає у тому, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі забезпечується можливість безперешкодно звернутися до суду для вирішення певного питання за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Одночасно у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду (закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Отже будь-яких правових підстав для апеляційного перегляду ухвали слідчого судді від 31.10.2024, постановленої у визначеному КПК України порядку, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2024 року.

Копію ухвали з апеляційною скаргою надіслати адвокату ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_2