Справа №212/7538/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001041 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, судимого: 1) 20.04.2011 р. Вовчанським районним судом Харківської області за ст. 186 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, 6 лютого 2012 року звільненого по відбуттю строку покарання; 2) 25.03.2013 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 2, 289 ч. 2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 2 жовтня 2019 року звільненого по відбуттю строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Наказом по особовому складу ГУ НП України в Дніпропетровській області № 1274 о/с 11.10.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено на посаду інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» згідно своїх посадових обов`язків, а також відповідно до затвердженої командиром ППП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 16.07.2024 розстановки сил та засобів взводу №3 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, ОСОБА_7 перебував на чергуванні разом із командиром взводу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у автомобільному патрулі у складі екіпажу «Буран 151» на службовому автомобілі «Toyota Corolla» н/з 2948.

16 липня 2024 року близько 15:50 год. в ході авто патрулювання, вказаними працівниками поліції неподалік АЗС «Укрнафта» но вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу відповідно до п. 3, 7 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль ВАЗ 2107 д. р. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в напрямку з мрн. 5-й Зарічний в бік вул. Коломийцівська під час перевірки документів відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поведінка ОСОБА_3 викликала у поліцейських підозру щодо стану сп`яніння останнього та йому було запропоновано пройти освідування у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_3 відмовився.

При спробі скласти відносно ОСОБА_3 адміністративний протокол щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, ОСОБА_3 вийшов з салону вказаного авто та порушуючи законну вимогу поліцейських не покидати місце правопорушення з метою уникнути відповідальності намагався втекти, однак останнього було зупинено поліцейським ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, при цьому достовірно знаючи, що останній є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні покладених на нього державою службових обов`язків.

Того ж дня, близько 16:10 год ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, перебуваючи на проїзній частині неподалік АЗС «Укрнафта» по вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, став проявляти агресію відносно поліцейського ОСОБА_6 , виражатись нецензурною лайкою в його бік та здійснювати активний супротив законним діям працівника поліції, що виразилось у зірвані з форменого одягу нагрудного жетону поліцейського ОСОБА_6 , заволодінні з поясної системи спецзасобом, газовим балончиком «Кобра» та умисному нанесенні ударів кулаком руки по капоту та лобовому склу службового автомобіля «Toyota Corolla» д. р. н. НОМЕР_3 , чим спричинив його розбиття.

В свою чергу на підставі ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» інспектор взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_6 та начальник взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_8 застосували до ОСОБА_3 спецзасіб, кайданки, та посадили його на заднє пасажирське сидіння службового автомобіля «Toyota Corolla» д. р. н. НОМЕР_3 , після чого вирішили доставити останнього до ВП № 3 ГУ НП в Дніпропетровській області для складання адміністративних протоколів.

Того ж дня близько 16-20 год. ОСОБА_3 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні салону службовою автомобіля «Toyota Corolla» д. р. н. НОМЕР_3 , що рухалось по проїзній частині неподалік ТК « АДРЕСА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізацію свого злочинною умислу, направленого на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу (Національної поліції України), діючи умисно укусив за спину ОСОБА_7 , який знаходився поряд праворуч від нього.

В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у виді: одного синця по лопаточній лінії праворуч на рівні 11 ребра, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1282 від 17.07.2024 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, шо мають незначні скороминучі наслідки.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку було укладено 26 липня 2024 року між обвинуваченим за участі захисника та прокурором зі згоди потерпілої особи, відповідно до якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, а сторони також узгодили покарання ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 у присутності свого захисника в суді пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 345 КК України, що відноситься до нетяжкого злочину, при цьому повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, а також згодний із узгодженим сторонами видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні такої угоди.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпіла особа висловила письмово свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 345 КК, яке згідно із ст. 12 КК є нетяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винного, який має незняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Також суд зазначає, що обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого.

Однак, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Внаслідок наведеного вмотивування суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК та призначити винній особі узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 345 КК у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Також в суду захисником було заявлене клопотання, підтримане обвинуваченим та проти задоволення якого не заперечував прокурор, про доцільність змінити запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили на домашній арешт за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 1, 2 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання. При засудженні до обмеження волі суд з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право звільнити обвинуваченого з-під варти.

Суд зазначає, що за ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведені положення процесуального закону, зважаючи на особу винного та встановлені обставини справи, а також укладену в рамках кримінального провадження угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню шляхом звільнення з під варти в залі судового засідання ОСОБА_3 із обранням обвинуваченому запобіжного заходу до набуття чинності вироком суду в виді домашнього арешту в певний період доби по АДРЕСА_2 .

Суд вказує, що обвинуваченому ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 вересня 2024 року, а відповідно до протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий за ст. 208 КПК саме 16 липня 2024 року.

Відповідно до ст. 58 КВК України строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Так за пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складані покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином враховуючи, що з 16 липня 2024 року до 14 серпня 2024 року включно ОСОБА_3 утримувався під вартою, то вказаний час його попереднього ув`язнення слід зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного покарання із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 липня 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 та зі згоди потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття та постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набуття чинності вироком суду - скасувати,негайно звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Застосувати відносно ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня без дозволу суду.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Зарахувати до строку призначеного покарання ОСОБА_3 із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, час попереднього ув`язнення під вартою ОСОБА_3 з 16 липня 2024 року до 14 серпня 2024 року включно.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання володільцю, - залишити ОСОБА_9 ;

ДВД диск із записами з нагрудних камер поліцейських, долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1