Справа № 178/898/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000177 від 24 лютого 2023 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Цвітова, Бучацького району Тернопільської області, українця, громадянина України, має середню-технічну освіту, розлучений, раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку 2011 року народження та матір інваліда 3-ї групи серцево-судинного захворювання, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією, в посаді номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого та цивільного позивача:

ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 24 лютого 2023 року близько 05.30 год, керуючи автомобілем «Nissan Terrano», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині сухого асфальтобетонного покриття автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», яка пролягає по території Кам`янського району Дніпропетровської області, з боку м. П`ятихатки у напрямку м. Дніпро.

Під час руху по вищевказаній автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», поблизу с. Мирне, Кам`янського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, змінив свій напрямок руху ліворуч та виїхав на смугу зустрічного руху, де 24 лютого 2023 року близько 05.30 год, на 409-му км + 700 м зазначеної автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», поблизу с. Мирне, на території Кам`янського району Дніпропетровської області, передньою правою частиною автомобіля «Nissan Terrano» допустив зіткнення із передньою правою частиною зустрічного автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого пасажиру автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , яка перебувала на передньому пасажирському місці, спричинені тілесні ушкодження від яких вона померла на місці пригоди.

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б) та 10.1 Правил дорожнього руху, де зазначено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сполученої тупої травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма: переломи кісток обличчя, крововиливи під оболонки мозку, садна та рани голови. Тупа травма грудної клітини: рана дуги аорти. Тупа травма черевної порожнини: рани печінки; відкритий перелом обох кісток правого передпліччя в середній третині, відкритий перелом правої стегнової кістки синці в середній третині, садна та садна тулубу, кінцівок, що у своїй сукупності, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та привели до настання смерті.

Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала 24 лютого 2023 року, близько 05.30 год на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 409-му км + 700 м автодороги

М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», поблизу с. Мирне, на території Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області, від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася відкритою черепно-мозковою травмою з переломами кісток черепу, відкритим перелом обох кісток правого передпліччя та стегна; тупою травмою грудної клітини з розривом аорти, тупою травмою черевної порожнини з ранами печінки, та ускладнилася шоком.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, пояснивши суду, що 24.02.2023 повертався з відпустки, керуючи транстпортним засобом, під час руху, випали ключі з замка запалювання, він нахилився їх дістати, а, піднявшись побачив, що машина їде в інший бік, на декілька секунд втратив керування, і, у той час сталася подія. Одразу побіг до машини, де побачив дівчину, оскільки, при собі не мав телефона то до швидкої подзвонили свідки. Зобов`язується надати матеріальну допомогу потерпілим, хоч і розуміє , що гроші не повернуть людину до життя. Цивільні позови визнає.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що безпосереднім свідком події не був; 24.02.2023 йому зателефонував ОСОБА_10 , який керував транспортним засобом Тойота Кемрі і повідомив, що його сеетра загинула у ДПТ. Телефоном нічого не зрозумів, бо ОСОБА_10 був дуже емоційний, останній скинув йому локацію події. Прибувши на місце, він побачив труп сестри. ОСОБА_11 надавав матеріальну допомогу.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що перебуває на посаді заступника командира з морально-психологічного забезпечення 2 мінометної батареї. Пояснив суду, що ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони у повсякденній діяльності і у бойових умовах як відповідальна і сумлінна людина. На сьогоднішній день забезпечує роботу однієї з найскладніших вогневих позицій. З першого дня переживає подію з відчуттям провини.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що перебуває на посаді командира 1 взводу 2 мінометної батареї 2 механізованої бригади, а ОСОБА_3 є його підлеглим. Знає ОСОБА_3 два роки як чуйну і порядну людину, сумлінно виконує обов`язки. Після ДТП переживає сильні душевні страждання, звинувачує себе і хоче спокутати провину.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП з фотознімками та схемою від 24.02.2023 (а.к.п.4-45);

- постановою про визнання речовим доказом від 24.02.2023 (а.к.п.53-54);

- постановою про визнання речовим доказом від 24,02.2023 (а.к.п.55-56);

- висновок експерта № 470-Е від 24.02.2023 (а.к.п. 62-65);

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/7701-ІТ від 10.03.2023 (а.к.п. 173-177);

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/7687-ІТ від 13.03.2023 (а.к.п. 183-187);

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/7694-ІТ від 06.03.2023 (а.к.п.193-200);

- протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою та фототаблицею від 17.03.2023 (а.к.п.242-249);

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/1561-ІТ від 22.03.2023 (а.к.п.256-258).

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50,65 КК України, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання і проходження служби характеризується позитивно, військовослужбовець військової служби, має на утриманні малолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягується вперше; в ході судового розгляду вибачився перед потерпілим, добровільно надавав матеріальну допомогу на стадії досудового слудства та судового розгляду; відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин відповідно до ст.67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст.286 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого .

За приписами статей 50, 65 та 75 КК питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з наступного.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин з необережності, пов`язаний з порушенням правил керування транспортним засобом, що потягло за собою смерть потерпілої.

При цьому суд враховує і ті обставини, що ОСОБА_3 сприяв встановленню істини у справі, є військовослужбовцем, боронить нашу Батьківщину з 2022 року. По роду своєї служби, постійно користується автомобілем, у тому в числі для виконання бойових завдань, у зв`язку з чим позбавлення його права керування транспортним засобом призведе до неможливості виконання поставлених цілей. Враховуючи вище наведене, суд вважає за можливе не позбавляти ОСОБА_3 права керування трапспортним засобом.

ОСОБА_3 надав добровільну згоду на звернення розміру застави на виконання майнових зобов`язань в частині відшкодування майнових стягнень на користь ОСОБА_14 .

Ураховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

ОСОБА_14 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн та 10 000грн витрат на правову допомогу.

Частиною першою статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, даний постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Відповідно до положень ст.23, ст.280, ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , цивільний позивач батько загиблої, зазнав моральних страждань, у зв`язку з втратою дитини.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ураховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги підлягає задоволенню.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілим спричинені моральні переживання та страждання, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій, ступінь наставших негативних явищ в житті потерпілих, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком випробування 3 роки з накладенням передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_14 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн (п`ятсот тисяч гривень) та 10 000 грн (десять тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

Клопотання ОСОБА_14 про звернення застави на виконання майнових стягнень задовольнити.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, грошові кошти, що внесені на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області 24.02.2024 у якості застави за ОСОБА_3 , згідно ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2023 по справі № 202/3741/23, повністю звернути на виконання вироку в частині відшкодування майнових стягнень на користь ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (одержувач платежу: ГУК у Дніпропетровській області/м.Дніпро/24060300; банк отримувач: Казначейство України (ел.адм.подат); (IBAN) UA0004569, , код бюджетної класифікації 24060300, наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою) витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/7701-ІТ від 10.03.2023 в сумі 2265,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (одержувач платежу: ГУК у Дніпропетровській області/м.Дніпро/24060300; банк отримувач: Казначейство України (ел.адм.подат); (IBAN) UA0004569, , код бюджетної класифікації 24060300, наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою) витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/7687-ІТ від 13.03.2023 в сумі 2265,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (одержувач платежу: ГУК у Дніпропетровській області/м.Дніпро/24060300; банк отримувач: Казначейство України (ел.адм.подат); (IBAN) UA0004569, , код бюджетної класифікації 24060300, наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою) витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/7694-ІТ від 06.03.2023 в сумі 2265,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (одержувач платежу: ГУК у Дніпропетровській області/м.Дніпро/24060300; банк отримувач: Казначейство України (ел.адм.подат); (IBAN) UA0004569, , код бюджетної класифікації 24060300, наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою) витрати на залучення експерта за експертизою № СЕ-19/104-23/1561-ІТ від 22.03.2023 в сумі 1510,24 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «Nissan Terrano», д.н.з. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_3 .

Зняти арешт з майна, а саме : автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , накладений ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2023 ; автомобіля марки «Nissan Terrano», д.н.з. НОМЕР_2 накладений ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2023.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Повний текст вироку виготовлено 08 листопада 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1