Провадження №1-кс/522/4775/24
УХВАЛА

27 серпня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000456 від 22.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000456 від 22.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, обґрунтоване наступним.

В провадженні СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000456, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, 22.08.2024 до чергової частини відділення поліції №1 ОРУП №1 надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що співробітники оперативного підрозділу ВнП АДРЕСА_1 , виявили та зупинили підозрілого чоловіка, яким виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який імовірно причетний до скоєння шахрайства.

З метою виявлення, вилучення та збереження речових доказів, 23.08.2024 року слідчо-оперативною групою відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області поруч із будинком АДРЕСА_2 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України із застосуванням безперервної відеофіксації, в присутності двох понятих, проведено обшук громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого в останнього виявлено та вилучено мобільний телефон у корпусі чорного кольору із ІМЕІ1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , які поміщено в спеціальний полімерний сейф-пакет НПУ із № CRI 1211788.

Вилучене в ході обшуку майно має значення речового доказу по кримінальному провадженню та потребує подальшого дослідження.

Слідчий надав до суду заяву, в якій просив розглянути зазначене клопотання за його відсутності.

Представник власника майна до суду не викликався згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000456 від 22.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0000456 від 22.08.2024 року, під час обшукугромадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, проведеного 23.08.2024 поруч із будинком АДРЕСА_2 , а саме - мобільний телефон у корпусі чорного кольору із ІМЕІ1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , які поміщено в спеціальний полімерний сейф-пакет НПУ із № CRI 1211788.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1