справа № 208/4700/22
№ провадження 1-кп/208/286/23
УХВАЛА

05 вересня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні по об`єднаній під єдиним № 0000609 справі кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, раніше судимого,

по ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа.

В єдине кримінальне провадження судом об`єднанні справи за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні двох крадіжок та двох грабежів вчинених в умовах воєнного стану, вчинених повторно. По справі проводиться судовий розгляд, допитуються потерпілі, та свідки. По останній у часі справі обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що той будучі раніше судимим, обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких злочинів, може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка загрожує у разі визнання його винним, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, не маючи джерела доходу може вчинити інший злочин.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Наведені ризики нічим не підтверджені, повторюються з клопотання в клопотання. Хейлік не переховувався від слідства чи суду, ніяким чином не впливав на потерпілих та свідків. Кваліфікація злочинів вважається стороною захисту невірною. Хейлік тривалий час утримується під вартою, має тяжко хвору матір, яка потребує його допомоги, про що надані відповідні медичні документи. Просила змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання. Хейлік підтримав думку свого захисника. Зазначив, що він з матір`ю мають достатній дохід.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, та на які на теперішній час вказує прокурор, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали, не зменшилися, й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні чотирьох поспіль умисних злочинів, в тому числі двох таких, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є раніше судимим за умисний тяжкий злочин. Обґрунтоване обвинувачення у вчиненні поспіль чотирьох тяжких, умисних корисливих злочинів, на думку суду об`єктивно підтверджує доведеність існування ризику вчинення ним іншого злочину. Суд погоджується з думкою прокурора про об`єктивне існування ризику переховування Хейлік від суду з огляду на міру покарання яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, та яке є безальтернативно суворим.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на зазначених осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. За таких обставин, ризик впливу на потерпілу сторону та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них та дослідження їх судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим не може прийняти до уваги доводи сторони захисту як належним чином обґрунтовані.

Враховуючи ненасильницькі види грабіжу інкриміновані Хейлік, судом визначений розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Питання кваліфікації дій обвинуваченого може бути вирішено при ухваленні остаточного рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 331, 350 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 02.11.2024 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1