КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2024 відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 07.09.2022 у кримінальному провадженні № 0001044 від 05.09.2019.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, визнати протиправними дії старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 щодо вручення повідомлення про підозру від 07.09.2022 року ОСОБА_7 та скасувати рішення слідчого про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0001044.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначав, при розгляді скарги слідчий суддя не надав належної оцінки доводам сторони захисту про те, що повідомлення про підозру було складено поза межами строків, встановлених ст. 219 КПК України.

_____________________________________________________________________________________Справа № 757/16592/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4360/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Так, кримінальне провадження № 0001044 було зареєстровано в ЄРДР 05.08.2019, а відтак, відповідно до вимог ст. 219 КПК України (у редакції, що була чинна на момент складення повідомлення про підозру) строк досудового розслідування розпочався з 05.08.2019 року та закінчився 05.02.2021, оскільки слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_7 було складено 07.09.2022 року після закінчення строків досудового розслідування.

Крім того, приписи абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (у редакції, що була чинна на момент складення даного повідомлення про підозру) чітко вказують, що вказане кримінальне провадження мало бути закрите постановою слідчого або прокурора в ультимативному порядку станом на 05.02.2021 року (через 18 місяців), а відтак жодного повідомлення про підозру у даному провадженні не могло бути складено та вручено.

При цьому, жодного документу про будь-яке зупинення строків, передбачених ч. 2 ст. 219 КПК у даному кримінальному провадженні слідчим надано не було.

Також апелянт вказував, що повідомлення про підозру від 07.09.2022 не було вручено ОСОБА_7 та нібито направлено йому 07.09.2022 у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України.

Проте, станом на 07.09.2022 органу досудового розслідування було достеменно відомо про те, що ОСОБА_7 знаходиться на території Республіки Сербія під дією запобіжного заходу, однак жодних дій, спрямованих на здійснення належним чином вручення повідомлення про підозру, або ж надіслання ОСОБА_7 у порядку міжнародного співробітництва викликів/повісток до слідчого, з метою вручення повідомлення про підозру слідчим/прокурором вчинено не було.

18.07.2024 від захисника ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній, окрім доводів викладених в його апеляційній скарзі, зазначав, що висновки слідчого судді щодо належного вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру не ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, зокрема щодо наявної можливості у органу досудового розслідування здійснити повідомлення за допомогою міжнародного співробітництва, а тому, на переконання апелянта, слідчим суддею не було дотримано вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості свого рішення в цій частині.

Також вказував, що слідчий суддя безпідставно відхилив доводи сторони захисту про те, що повідомлення про підозру було складено після закінчення строків досудового розслідування, пославшись на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, оскільки суд не має права надавати іншим судовим рішенням преюдиціального значення, без дослідження та оцінки всієї сукупності обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, вирішення питання про обрання запобіжного заходу здійснювалось слідчим суддею без участі підозрюваного та його захисника, а тому у сторони захисту не було можливості повідомити суд про наявні процесуальні рішення, зокрема про закінчення строку досудового розслідування.

Апелянт наголошував, що у даному кримінальному провадженні 19.01.2021, тобто за 17 днів до закінчення строків досудового розслідування, було прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У подальшому, постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури від 25.07.2022 було скасовано постанову про закриття кримінального провадження, і таким чином досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено.

Проте, скасування вказаної постанови про закриття кримінального провадження здійснено з порушенням вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, якою встановлено, що прокурор має право скасувати постанову про закриття кримінального провадження протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови.

При цьому, повідомлення про закриття кримінального провадження, адресоване заступнику керівника Київської обласної прокуратури, датоване 01.02.2021.

Недотримання прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, а прокурорами вищого рівня - вимог ч. 6 ст. 36 КПК України у кримінальних провадженнях, у яких до скасування постанови про закриття кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, тягне за собою визнання повідомлення про підозру незаконним, а кримінальне провадження у таких випадках підлягає закриттю на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, як таке, у якому строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , які не заперечували проти здійснення судового розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване повідомлення про підозру фактично є не дійсним у зв`язку із повідомленням 20.03.2024 ОСОБА_7 про зміну підозри, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, та відомості про рух кримінального провадження № 0001044 від 05.08.201, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001044 від 05.08.2019 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 та ч. 4 ст. 190 КК України.

07.09.2022 у межах вказаного кримінального провадження старшим слідчим в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної та юридичної особи використання службовою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України; та у заволодінні чужим майном у великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 191 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_10 від 07.09.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук.

20.03.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , відповідно до якої останній підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної та юридичної особи використання службовою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України; у заволодінні чужим майном у великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 191 КК України; та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України

11.04.2024захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив визнати протиправними дії старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 щодо вручення повідомлення про підозру від 07.09.2022 року ОСОБА_7 та скасувати рішення слідчого про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0001044.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2024 відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 07.09.2022 у кримінальному провадженні № 0001044 від 05.09.2019.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.09.2022 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Посилання апелянта на недотримання органом досудового розслідування порядку повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ретельно перевірялися колегією суддів під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої частини 1 якої, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як убачається із матеріалів судового провадження, згідно даних наявної у справі поштової накладної, чеку та опису поштового відправлення, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.09.2022 разом із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, 07.09.2022 направлено останньому засобами поштового зв`язку.

З наведеного убачається, що органом досудового розслідування вжито заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 07.09.2022 у спосіб, передбачений ст. ст. 135, 136, 278 КПК України, для вручення повідомлень, зокрема шляхом направлення повідомлення про підозру поштою, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім того, чинний КПК України не вимагає наявності доказів одночасного вручення особі повідомлення про підозру усіма передбаченими законом способами. Відтак, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру у встановлено законом порядку у спосіб, передбачений ст.ст. 135, 136, 278 КПК України, шляхом направлення повідомлення про підозру поштою, то доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів направлення такого повідомлення шляхом використання міжнародної правової допомоги, не впливають на правильність висновку слідчого судді щодо наявності у ОСОБА_7 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Висловлені під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_6 доводи про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складено 07.09.2022 поза межами строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001044, визначеного ч. 2 ст. 219 КК України (у редакції, яка діяла на момент складення повідомлення про підозру), з тих підстав, що 18-місячний строк досудового розслідування закінчився 05.02.2021, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, проте не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Так, згідно ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції, яка діяла станом на 07.09.2022), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України (у редакції, яка діяла станом на 07.09.2022), строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як убачається із наданих слідчим на запит суду відомостей про рух кримінального провадження № 0001044, вказане кримінальне провадження розпочато 05.08.2019.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, є тяжким злочином, тому з огляду на положення ст. 219 КПК України (у редакції станом на 07.09.2022) строк досудового розслідування для даного кримінального провадження становив вісімнадцять місяців.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 від 19.01.2021 закрито кримінальне провадження № 0001044 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. На час прийняття вказаної постанови жодній особі не було повідомлено про підозру.

25.05.2022 заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 скасував зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження і зазначив.

Відтак, перебіг строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні припинився з моменту винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, тобто з 19.01.2021 року, та відновився 25.05.2022 - з моменту скасування постанови слідчого заступником керівника Київської обласної прокуратури, тому цей строк не враховується у загальний строк досудового розслідування.

Вказане узгоджується із висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 01.04.2024 у справі №178/50/20, відповідно до якої у разі скасування прокурором постанови слідчого, дізнавача чи прокурора про закриття кримінального провадження, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, період з моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження до моменту її скасування не включається до строку досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК України (у редакції Закону України від 14.04.2022 № 2201-IX), яка діяла станом на відновлення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001044, тобто 25.05.2022, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених ст. 219 цього Кодексу. Вказана норма КПК України скасована лише 01.01.2024 року із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури" № 3509-IX від 08.12.2023.

Відтак, ураховуючи, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001044 було відновлено 25.05.2022, тобто у період дії воєнного стану, та беручи до уваги положення ч. 8 ст. 615 КПК України (у редакції Закону України від 14.04.2022 № 2201-IX), у колегії суддів відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру ОСОБА_13 від 07.09.2022 складено поза межами строку досудового розслідування № 0001044, а тому слідчий суддя, хоча і не звернув увагу на вищенаведені обставини в ухвалі, проте прийняв правильне по суті рішення про безпідставність доводів скарги у цій частині та відмовив у задоволені скарги.

При цьому, доводи апелянта про невідповідність вимогам закону постанови заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 25.05.2022 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, фактично зведені до незгоди із прийнятими прокурором процесуальним рішенням, що не може бути предметом даного апеляційного розгляду та не підлягає окремому апеляційному оскарженню, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на такі рішення прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження за правилами ст.ст. 314-316 КПК України.

Крім того, висловлені під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_6 доводи про те, що вказані в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2022 про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відомості про участь прокурора у даному судовому засіданні ОСОБА_5 не відповідають даним журналу вказаного судового засідання, які не містять інформації про участь прокурора у судовому засіданні 07.09.2024, не стосуються даного апеляційного розгляду, предметом якого є ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2024 про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. Рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у межах апеляційного судового провадження не оскаржується.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.09.2022, які б слугували підставою для її скасування.

Крім того, як обгрунтовано зазначив прокурор під час апеляційного розгляду, станом на день розгляду слідчим суддею скарги захисника, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.09.2022 фактично втратило свою дію у зв`язку із складенням 20.03.2024 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001044.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3