Справа № 577/4503/24
Провадження № 1-кп/577/450/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000446 від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 18.07.2024 року близько 16 год. 25 хв., перебуваючи неподалік ставку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на землі у кущах помітив білий поліетиленовий мішок, у якому знаходилася речовина рослинного походження, зеленого кольору схожа на макову солому. Усвідомлюючи що знайдена речовина є наркотичною, маючи намір вжити її особисто, діючи умисно в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, ОСОБА_5 підібрав знайдене, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено, макову солому, масою 157,2 г, та забравши мішок почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився неподалік зазначеного вище ставку, де своєю поведінкою привернув увагу працівників поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, які під час перевірки та огляду місця події зі згоди останнього вилучили добровільно видану речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка за висновком експерта №СЕ-19/119-24/11385-НЗПРАП від 02.08.2024, містить у своєму складі макову солому, віднесену до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 157,2 г.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення підзахисного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку із тим, що останній добровільно звернувся та розпочав з 20.08.2024 року курс лікування від наркотичної залежності, надавши довідку видану лікарем-наркологом ЛДЦ «МЕДІТОН +».

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримавши клопотання вказав, що свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю, щиро кається та підтвердив, що дійсно добровільно розпочав лікування від наркоманії у медичному закладі.

Прокурор не заперечує звільненню обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним лікуванням від наркоманії.

Суд, вислухавши правові позиції сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження наявні в розпорядженні суду, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 309 КК України унормовано, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала курс лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно правозастосовних орієнтирів викладених у пунктах 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 року №4 - вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. За змістом норм, передбачених, зокрема, ч. 4 ст. 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

У постанові від 29.11.2021 року у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776 кмо 21) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду виснувала, що положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

Отже, зроблений правовий висновок що згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії. Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Згідно довідки ЛДЦ «МЕДІТОН +» № 768 від 23.08.2024 року, виданої лікарем-наркологом, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_4 , з 20.08.2024 року знаходиться на лікуванні з діагнозом «опійна наркоманія» (а.с.17).

Об`єктивних підстав не довіряти доводам ОСОБА_5 про те, що до лікувального закладу він звернувся добровільно з метою вилікуватися від наркоманії, у суду немає.

Відтак, є всі підстави для закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки останній добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркоманії.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, у тому числі, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціаліста, перекладачів та експертів.

Частиною 2 ст. 122 КПК передбачено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

За приписами ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За змістом ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

З огляду на викладене, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з нереабілітуючих підстав і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат в розмірі 1893,20 гривень, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Наведене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справах №342/1560/20 від 29.09.2021 та №584/800/20 від 07.10.2021.

Відтак, витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК.

Керуючись ст.ст. 284, 286 КПК України, ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 18.07.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України щодо ОСОБА_5 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави понесені процесуальні витрати в розмірі 1893,20 грн.

Речовий доказ: солому маку масою 157,2 г. та мішок білого кольору у якому знаходилася наркотична речовина знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом семи днів з дня оголошення.

СуддяОСОБА_1