У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали подання начальника Полтавського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_2 , про застосування до засудженого ОСОБА_3 , покарання за наявності кількох вироків,-

В С Т А Н О В И В:

Начальника Полтавського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_2 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із поданням про застосування до засудженого ОСОБА_3 , покарання за наявності кількох вироків.

У поданні вказано на те, що розпорядження Полтавського районного суду Полтавської області про звернення вироку до виконання від 20.01.2021 № 545/329/20/491/21 та копія вироку зазначеного вище суду від 18.12.2020 року (набрав вирок законної сили - 19.01.2021) відносно гр. ОСОБА_3 надійшов на виконання до Полтавського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 25.01.2021 року.

Зазначеним вище вироком Полтавського районного суду Полтавської області 18.12.2020 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо впродовж іспитового строку терміном на 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п.З, ч.2 ст. 76 КК України.

Даний громадянин, перебуваючи на обліку Полтавського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області порушував умови та порядок відбуття покарання у вигляді іспитового терміну, перебував у розшуку.

26.10.2021 року засуджений за злочин за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 Кримінального Кодексу України, який вчинено до винесення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 18.12.2020 року. За вироком Диканського районного суду Полтавської області оголошено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

У резолютивній частині вироку Диканського районного суду Полтавської області зазначено, що вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 18.12.2020 року за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 (три) роки, виконувати самостійно».

Перебуваючи у місцях позбавлення волі, водночас, перебуваючи й на обліку Полтавського PC №1, громадянина ОСОБА_3 21.02.2022 року засуджено Октябрським районним судом м. Полтави Цього разу засуджений за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КУ України до 2 років позбавлення волі

Отже, у вироку Октябрського районного суд м. Полтави на підставі ч.4 ст.70 КК України по сукупності вироків шляхом поглинання менш суворого по вирокові Диканського районного суду Полтавської області від 26.10.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185. ч.1 ст. 70 КК України визначено до відбуття 3 роки позбавлення волі.

Проте, Октябрським районним судом м. Полтави лише на підставі ст. 70 КК України по сукупності вироків шляхом поглинання менш суворого враховано вирок Диканського районного суду Полтавської області, хоча за останнім злочин вчинено до винесення вироку Полтавського районного суду Полтавської області.

Тобто, Октябрський районний суд м. Полтави області не враховує вирок Полтавського районного суду Полтавської області, хоч і на момент розгляду кримінальної справи у вимозі про судимості зазначено, що даний громадянин відбуває покарання у вигляді іспитового терміну, перебуває на обліку у Полтавському PC № 1.

Враховуючи викладене вище, відповідно до ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України просимо вирішити питання про застосування до засудженого ОСОБА_3 , покарання за наявності кількох вироків. А саме: щодо вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 26.01.2022 року та неврахованого ним вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 18.12.2020 року, відповідно до положень п. 11 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріал подання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, і інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За загальними правилами клопотання, подання, заяви складаються в письмовій формі. Будь-яких спеціальних вимог до його форми та змісту не передбачено законом.

Проте, будь-які заяви, клопотання, подання повинні бути підписаними ініціатором звернення.

Згідно із ч. 1 ст. 35 КПК України у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 35 КПК України вбачається, що адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Згідно із п.27 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

За визначеннями, наведеними у підпункті 13 пункту 1.2.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, оригінал електронного документа суду - електронний примірник документа суду з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню.

Положення законодавчих актів надають ЕЦП статус аналогу власноручного підпису, створюють правову основу для застосування ЕЦП і здійснення юридично значущих дій шляхом електронного документообігу. Тобто, електронний підпис: - засвідчує, що підписаний документ надходить від особи, яка його підписала; - є гарантією того, що підписаний документ не зазнав корегування з боку третіх осіб; - позбавляє особу, яка підписала документ, можливості відмовитися від зобов`язань, викладених у цьому документі.

Правова позиція щодо звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи викладена в ухвалі Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 08 червня 2022 року у справі № 671/490/21-ц (провадження № 61-4806ск22).

Подання органу пробації, надійшло до суду не через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або електронну пошту, таке надійшло поштовою кореспонденцією.

При цьому, до прошитого з додатками подання долучено супровідний лист від імені ОСОБА_4 підписаний за допомогою КЕП ОСОБА_5 ..

Зазначені обставини вказують на те, що суд не може встановити, що подання підписано особою, що його подала.

Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що подане представником органу пробації подання не підписане, що свідчить про не підтвердження волевиявлення особи на його підписання, суд приходить до висновку про необхідність повернення подання, роз`яснивши, що заявник має право звернутись до суду після усунення умов, що були підставою для повернення подання.

Заявник не позбавлений можливості звернутися до суду з належним чином підписаним поданням, у тому числі з використанням підсистеми "Електронний суд" або направленим засобами поштового зв"язку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Подання начальника Полтавського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_2 , про застосування до засудженого ОСОБА_3 , покарання за наявності кількох вироків - повернути.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє представника, права повторно звернутися із заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1