ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2546/24 Справа № 229/2568/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 02 липня 2024 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року включно,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Дружківського міського суду Донецької областіперебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької областівід 02.07.2024 рокупродовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 30.08.2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджені та не обґрунтовані. Просить ухвалу суду скасувати та не обирати відносно нього запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 02.07.2024 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого суд зазначив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного щодо нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (зокрема позбавлення волі на строк до 8 років).

Обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, адже він ознайомлювався з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки існує попередній ризик, а тому з метою зміни показів вищевказаних суб`єктів обвинувачений може вчинити нове правопорушення.

Також продовжує існувати ризик знищити речі та документи, адже перебуваючи на волі без ізоляції від суспільства, обвинувачений може знищити документи, що підтверджують його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 р. № 7рп зазначив, що кримінальну відповідальність слід розглядати як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка в кінцевому підсумку, як правило, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду.

У зв`язку з наведеним вище, позиція сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу не є виключною чи обов`язковою обставиною, оскільки це суперечить принципу реагування держави на вчинений злочин.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, обвинувачений безумовно може використати звільнення з-під варти як шанс втекти від слідства та суду, щоб в такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності або впливати на свідків та потерпілих.

Доводи обвинуваченого щодо недотримання прокурором строку направлення письмового клопотання до слідчого ізолятору про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає безпідставними, адже до свого клопотання від 12.07.2024 року обвинувачений додав копію супровідного листа прокурора, з яким прокурор направив на адресу ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», де утримується обвинувачений ОСОБА_7 копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для вручення її обвинуваченому. З наявного на цій копії штемпелю вбачається, що клопотання прокурора надійшло до установи виконання покарань саме 01.07.2024 року. Таким чином, прокурором було дотримано порядок, визначений КПК України щодо направлення клопотання про продовження запобіжного заходу під час судового розгляду обвинуваченому.

Посилання обвинуваченого щодо відсутності на клопотанні прокурора печатки прокуратури є безпідставними, адже норми КПК України не містять імперативної вимоги про наявність печатки на такому вигляді клопотань.

Відносно того, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу надано обвинуваченому у формі скан-копії, а не в оригіналі, колегія суддів зазначає, що сторони кримінального провадження мають право надавати документи як в письмовому вигляді, так і в електронному. В даному випадку прокурор спрямував супровідний лист та копію клопотання про продовження строку запобіжного заходу саме в електронній формі з офіційної електронної пошти Донецької обласної прокуратури, а тому відсутні підстави вважати отриману обвинуваченим копію клопотання у виді скан-копії недопустимою по своїй формі.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що за рішенням суду першої інстанції обвинуваченого в порядку ч. 1 ст. 330 КПК України було видалено з зали судового засідання у зв`язку з неодноразовим порушенням ним процесуального порядку та не підкорення розпорядженням головуючого. За таких підстав, доводи обвинуваченого щодо порушення права на захист в частині його неприсутності в судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, яке проводилось за участю захисника обвинуваченого є безпідставними.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наразі не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 02 липня 2024 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року включно залишити без змін.

Судді: