Справа № 643/7636/24
Провадження № 1-кс/643/842/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2024,-

В с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова із клопотанням у якому просить скасувати арешт на: блокнот с чорновими записами, ноутбук «ASUS» с/н MSQ7265NG сірого кольору, мобільний телефон «Iphone 11 pro» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сім карта оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Samsung A 032F/AS» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 з сімкартою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Realmi C 11» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_8 , накопичувач (жорсткий диск) HDD «SAMSUNG» с/н НОМЕР_9 , накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2024 у справі №643/1781/23.

У судове засідання власник майна та її представник не з`явились, у клопотанні просили проводити розгляд без їх участі, підтримали в повному обсязі.

Слідчий Харківського РУП №2 ГУНП у Харківській області ОСОБА_5 надала матеріали кримінального провадження №0005088 від 16.09.2024 для їх огляду у судовому засіданні.

Від процесуального керівника - прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 надійшла заява у якій він просить розглянути клопотання про скасування арешту з майна без його участі та відмовити у його задоволенні з огляду на те, що є необхідність у проведенні аналізу інформації, наявної та технічної на технічних засобах, на які накладено арешт.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та надані для огляду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області за процесуального керівництва Салтівської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2023 клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2019 задоволено, а саме накладено арешт на: блокнот с чорновими записами, ноутбук «ASUS» с/н MSQ7265NG сірого кольору, мобільний телефон «Iphone 11 pro» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сім карта оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Samsung A 032F/AS» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 з сімкартою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Realmi C 11» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_8 , накопичувач (жорсткий диск) HDD «SAMSUNG» с/н НОМЕР_9 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя дійшов до висновку, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує повноваження слідчого судді на скасування арешту майна, якщо встановлені в ході судового розгляду обставини вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба.

Арешт зазначеного у клопотанні майна здійснено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо доводів представника заявника про необґрунтованість накладеного арешту слід зазначити, що накладаючи арешт на майно, яке є предметом даного клопотання, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, а також наявності ризиків, яким має запобігти даний захід забезпечення кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування існують достатні підстави вважати арештоване майно містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до переконання, що арешт на майно накладено обґрунтовано, застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідало належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

У силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Слідчий суддя погоджується з доводами представника, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна порушує право власника майна на вільне користування майном, проте таке право не є абсолютним і за визначених законодавством умов може бути обмежене у встановленому порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, а застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Досліджені в ході розгляду справи обставини, свідчать про те, що всі необхідні слідчі дії наразі не проведені, арешт майна та ризики яким він має запобігати не втратили свою актуальність, тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 16, 22, 98, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005088 від 16.09.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1