КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2526/24 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/2212/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, а тому підозра, оголошена ОСОБА_7 , щодо вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, законна та обґрунтована.

Апелянт також вказує, що додатковим підтвердженням необхідності застосування запобіжного заходу є той факт, що злочини, які інкримінуються підозрюваному, вчинено у складі злочинної організації, співучасниками якої вживались заходи конспірації, з метою недопущення їх викриття правоохоронними органами.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що підставою застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що останній матиме можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також апелянт вказує, що у випадку засудження ОСОБА_7 за вчинення особливо тяжкого злочину, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Апелянт наголошує на тому, що матеріали клопотання містили копію постанови ГСУ НП України від 17.01.2023, якою визначено склад слідчої групи у даному кримінальному провадженні та постановлено здійснювати досудове розслідування за місцем розташування управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, саме за адресою бул. Кольцова, 22А у Святошинському районні м. Києва, проте цій обставині слідчий суддя належної уваги не приділив.

Апелянт вказує, що слідчими суддями Святошинського районного суду м. Києва розглянуто клопотання старшого слідчого ОСОБА_10 , в даному кримінальному провадженні та застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою 2 особам, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених ній підстав та скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК Українипідставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК Українита практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в повній мірі не дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000085 від 17.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.

05.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України.

05.02.2024 ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.02.2024 старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий вказав на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів.

Крім того, слідчий зазначив, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

06.02.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя послався на те, що вказане клопотання подано з порушенням правил підсудності, а також не містить жодного обґрунтування і того, що заявлені стороною обвинувачення ризики не є виключно припущеннями ініціатора клопотання.

Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо порушення слідчим правил підсудності, у зв`язку з наступним.

Відповідно до Наказу голови Головного управління Національної поліції у м. Києві від 04.04.2019 № 330, визначено місце розташування та проведення досудового розслідування працівниками Головного слідчого управління Національної поліції України службові приміщення в адміністративних будівлях за такими адресами в АДРЕСА_2 ), вул. Голосіївська, 15 (Голосіївський район) /а.с. 26/.

Так, відповідно до постанови заступника начальника ГСУ НПУ полковника поліції ОСОБА_13 від 17.01.2023 місцем проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні визначено місце розташування 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, бул. Кольцова, 22а (Святошинський район).

А тому, на переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен був з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, є обґрунтованою, що давало слідчому судді підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання слідчого у клопотанні та прокурора у апеляційній скарзі на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , заслуговують на увагу.

Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

А отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 року.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповненні конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Тому, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , даних про його особу в сукупності, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на момент подання клопотання слідчим, колегія суддів вважає слушними та достатньо обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються змістовними доводами.

Проте, колегією суддів також встановлено, що на час апеляційного розгляду існують обставини, які перешкоджають суду апеляційної інстанції постановити нову ухвалу, задовольнивши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у разі скасування ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до ст. 197 строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно наданих матеріалів ОСОБА_7 був затриманий 05.02.2024 за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень в порядку ст. 208 КПК України.

А тому, на момент розгляду апеляційної скарги прокурора з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_7 , минуло понад 60 днів, що унеможливлює застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, шляхом задоволення клопотання слідчого від 06.02.2024 року.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ст. 294 КПК Україниякщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що строк тримання під вартою чітко обмежений законом - 60 днів. Продовження вказаного строку можливе у разі дійсної необхідності та за клопотанням прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, в порядку, встановленому для продовження строку тримання під вартою.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, не може бути задоволено, так як застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не матиме жодних правових наслідків, виходячи з того, що запобіжний захід за клопотанням слідчого від 06.02.2024 року, в межах даного клопотання міг бути застосований саме на 60 днів, а саме до 04.04.2024 року, з моменту затримання підозрюваного.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді - скасувати, при цьому, клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, - залишити без задоволення, з мотивів викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4