Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали судового провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2020,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2020 ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, і йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

14.02.2024 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника Деснянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2024 клопотання задоволено і ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання і, отримавши направлення до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району", відпрацював лише 8 годин громадських робіт, після чого перестав з`являтися на вказане підприємство та за викликами до органу пробації, на телефонні дзвінки не відповідав. Така поведінка засудженого свідчить про те, що він ухилявся від відбування покарання, а тому згідно з ст.80 КК України перебіг давності виконання вироку зупиняється і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Також прокурор звертає увагу, що ОСОБА_6 у 2021 році тричі притягувався до адміністративної відповідальності, і що Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України "Про пробацію", Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019, не передбачено повноваження органу пробації звертатися до суду з поданнями про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації, суд мотивував своє рішення тим, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, і підстав вважати, що перебіг давності зупинявся чи переривався, немає.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

При цьому за приписами ч.ч.3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачений п.1 ч.1 цієї статті, подвоюється.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення відповідного строку засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та особової справи, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2020 набрав законної сили 25.08.2020.

06.10.2020 ОСОБА_6 був поставлений на облік в Деснянському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області як особа, засуджена до громадських робіт.

28.10.2020 ОСОБА_6 з`явився за викликом до органу пробації, був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання і отримав направлення до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району" для відбування покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

30.10.2020 і 31.10.2020 засуджений відпрацював 8 годин, 09.11.2020 надав листок непрацездатності з 03.11.2020 по 07.11.2020, після чого до відпрацювання громадських робіт не приступив, про причини не повідомив і на виклики до органу пробації не з`являвся.

У зв`язку з цим 03.02.2021 органом пробації було вжито першочергові заходи з виявлення засудженого, місцезнаходження якого невідоме, а 12.03.2021 до Деснянського УП ГУНП у м. Києві направлено подання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

08.01.2021 відомості про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914, а 14.04.2022 кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на такі обставини суд першої інстанції, пославшись на висновки в постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 у справі № 5-324кс15, вказав, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Тож, за відсутності такого вироку і даних про те, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин, суд задовольнив клопотання.

Прокурор не реалізував своє право, передбачене ч.6 ст.284 КПК України, протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови про закриття кримінального провадження скасувати її, що свідчить про те, що був з нею згоден. А тому його доводи, що поведінка засудженого вочевидь свідчить про ухилення від відбування покарання, необґрунтовані. Також ніяким чином не впливає на перебіг строку давності притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Не погоджується колегія суддів і з посиланням на те, що орган пробації не мав повноважень звертатись до суду з поданням про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарання, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.36 Кримінально-виконавчого кодексу України контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Відтак, встановивши, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, орган пробації як контролюючий орган і звернувся до суду з відповідним поданням.

На користь того, що орган пробації діяв у межах своїх повноважень, свідчить і те, що прокурор в апеляційній скарзі не вказує, який же орган наділений такими повноваженнями.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3