Справа № 639/4547/23
Провадження №1-кп/639/157/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000436 від 19.05.2023 р. за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

12.11.2001 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 29 днів;

27.10.2004 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців;

03.09.2009 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 20 днів;

03.04.2012 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

22.10.2012 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

11.12.2018 Харківським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

11.01.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 30.06.2021,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, позбавленої батьківських прав, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 приблизно о 13 годині ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у приміщенні ломбарду «ЄвроФінанс», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99-а , де помітили необачно залишений рюкзак, належний раніше їм незнайомій ОСОБА_5 , який остання залишила на підлозі біля пуфику.

Саме в той час ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 щодо вчинення крадіжки поміченого останньою рюкзаку з його вмістом, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє на теперішній час.

Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_8 , попередньо розподіливши між собою злочинні ролі, ОСОБА_9 спочатку підняла рюкзак з підлоги, відкрила його та переконавшись, що в ньому наявне майно, перемістила його за свою спину, спілкуючись у цей час з ОСОБА_8 . Надалі, вони, використовуючи ту обставину, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи узгоджено, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно заволоділи рюкзаком, належним ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_9 поклала його в середину рюкзака, який тримав в руках ОСОБА_8 , після чого останній вийшов з приміщення ломбарду з рюкзаком.

Відтак, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, використовуючи ту обставину, що за їх діями, ніхто не спостерігав і не міг завадити доведенню протиправного умислу до кінця, шляхом вільного доступу, безперешкодно, таємно заволоділи рюкзаком «АTMOSPHERE», білого кольору з нашивками у вигляді метеликів та нашивкою у вигляді квітки, вартістю 200 грн. 00 коп., у середині якого знаходились: дезодорант фірми «Rexona» Motion Sense active morning, вартістю 122 грн. 87 коп.; тарілки пластикові зеленого кольору, у кількості 3 штук, загальною вартістю 89 грн. 76 коп.; зарядний пристрій для телефону: блок живлення з маркировкою «ХО» з двома роз`ємами USB та кабель до нього, жовтого кольору для роз`єму USB, вартістю 123 грн., 46 коп., належним ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконали усі дії, які вважали за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння рюкзаком із його вмістом, належним ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб завдали потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 536 грн. 09 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 584М від 06.06.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У ході допиту пояснив наступне:

21.04.2023 він разом із ОСОБА_9 прийшов здавати до ломбарду дриль. Він спілкувався зі співробітником ломбарду. ОСОБА_9 сіла на пуфик. Як і що відбувалося з рюкзаком - він не бачив. Лише вдома він дізнався, що ОСОБА_9 взяла рюкзак потерпілої, коли вона йому про це сказала.

До відділу поліції запросили ОСОБА_9 . Вона передала рюкзак співробітникам поліції. Через деякий час вони обидва, але не разом прийшли, до відділу поліції. Йому запропонували написати заяву про добровільну видачу рюкзаку. Він, маючи на меті врятувати ОСОБА_9 від кримінального переслідування, написав заяву про добровільну здачу рюкзаку. Він буває в ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майже кожний день.

Він не дивився на ОСОБА_9 в ломбарді, не міг бачити її дії відносно рюкзака. З нею не розмовляв. Сам рюкзак також не бачив. Ногою в напрямку рюкзака не махав. Ніяких дій, які б орієнтували ОСОБА_9 вчиняти ті чи інші дії, він також не робив. Після ломбарду вони пішли до «наливайки», потім додому, а пізніше поїхали в Мерефу. Коли він піднімав свій рюкзак, він не відчув, що в ньому знаходиться якесь майно, якого раніше там не було. У рюкзаку нічого цінного не було. Раніше він притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжки, але зараз змінив свою поведінку. Він працює, отримує заробітну плату, отримав паспорт. Він не вважає злочином і дії ОСОБА_9 , вона знайшла майно, а не викрала його. Йому відомо, що ОСОБА_9 10.05.2023 повернула майно до поліції, з її слів та зі слів ОСОБА_11 . Він погодився підписати заяву про добровільну видачу майна, оскільки існували певні взаємовідносини між ним та працівниками поліції. З ними спілкувався ОСОБА_11 . При відвідуванні відділу поліції він розписувався у відповідному журналі. Після здачі майна прокурор ОСОБА_4 висловлював йому погрози, що він буде взятий під варту або домашній арешт. З ОСОБА_11 зустрічалися на станції Новоселівка . Обвинувачений був потрібен співробітникам поліції у зв`язку з іншими справами, він періодично їм допомагає в роботі. На момент подій він працював на металобазі.

В судовому засіданні ОСОБА_9 не визнала своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У ході допиту пояснила наступне:

21.04.2023 вона разом із ОСОБА_8 прийшла до ломбарду здати дриль. Вона сіла на пуфик. Через деякий час між пуфиком та стінкою побачила рюкзак. Вона взяла його в руки, поклала до рюкзака, який був у ОСОБА_8 . Вдома вони побачили, що в рюкзаку нічого цінного немає, та залишили його вдома. Наступного дня їм потрібно було їхати до одного з населених пунктів Харківської області. Коли повернулися приблизно через 2 тижні. Умислу вчиняти саме крадіжку у неї не було. Співробітник поліції ОСОБА_11 , з яким обвинувачена була знайома раніше, почав спілкуватися з нею щодо зазначеного майна, в телефонному режимі, а також зустрічалися особисто, домовилися, що ОСОБА_9 принесе рюкзак до відділу поліції, на що вона погодилася. Вона 10.04.2023 добровільно принесла рюкзак до поліції, віддала його ОСОБА_11 . У подальшому їй стало відомо, що надійшла заява від потерпілої про заволодіння рюкзаком.

Вона не ховала рюкзак за спиною. Не питала працівника ломбарду про належність рюкзака, оскільки вважала, що він ніякого відношення до нього не має. Взяла рюкзак машинально, тому що «чорт поплутав». ОСОБА_11 не говорив їй про кримінальне провадження. Показував їй відеозапис з камери спостереження ломбарду при зустрічі зі свого мобільного телефону. Приблизно через тиждень після зустрічі ОСОБА_11 почав телефонувати та писати їй, щоб принесла рюкзак.

За документами рюкзак було видано ОСОБА_8 , хоча реально його віддала співробітникам поліції саме вона.

Вона вважала рюкзак таким, що хтось або забув, або викинув, а тому вирішила забрати собі. Якби хтось його шукав, вона б його повернула. У рюкзаку не було документів - там були тарілки, зарядний блок, дезодорант. В ломбарді вона рюкзак не відчиняла. Вона не несла рюкзак до поліції до того, як поспілкувалася з ОСОБА_11 , оскільки її не було в місті Харкові, а в подальшому - тому що вона не знала, куди та кому його віддавати, чекала вказівки від ОСОБА_11 .

Бажання повернути майно у неї виникло, коли вдома вона побачила, що в рюкзаку не було нічого цінного. Вона розуміла, що рюкзак чужий, але вважала його нічийним.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими винуватості у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, вона підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в ході допиту в судовому засіданні пояснила, що 21.04.2023 вона прийшла до ломбарду в районі заводу ім. Т.Г. Шевченка, оскільки їй потрібні були кошти для придбання ліків. Вона зняла зі спини рюкзак, поставила його між касою та пуфиком на стілець, отримала в ломбарді кошти та пішла у своїх справах. Вона одразу не зрозуміла, що забула забрати рюкзак. Через 15-20 хвилин деякий час вона повернулася до приміщення ломбарду, але рюкзака там не було. Касир ломбарду на її питання повідомила, що їй ніхто рюкзак не віддавав. Касир подивилася відеозапис та сказала, що рюкзак забрали дівчина та хлопець, які заходили до приміщення після потерпілої, більше ніхто не заходив. Потім вона пішла шукати у прилеглому районі хлопця та дівчину, які могли забрати рюкзак.

Певний час, декілька тижнів вона очікувала, що особи, які забрали рюкзак, добровільно повернуть його або передадуть до ломбарду чи до поліції. Потім вона написала заяву до поліції. Вона не переслідує мети покарання, а лише хотіла повернути свої речі.

Рюкзак джинсовий сірого кольору, з нашитими зображеннями. Всередині перебував зарядний пристрій для мобільного телефону, пластикові тарілки для роботи з дітьми, дезодорант. Вона спочатку думала, що там ще були грошові кошти, але потім згадала, що їх не було, знайшла гроші в іншому місці. Інших місць, де вона могла забути рюкзак, вона не мала. Їй було шкода рюкзака та речей, що в ньому знаходилися, хоча вони не дуже коштовні, у той же час речі становлять до неї матеріальну цінність. Рюкзак придбала на Центральному Ринку в 2019-2020 р. приблизно за 400 грн., на час зникнення вона використовувала його.

До поліції звернулася через декілька тижнів, після того, як зрозуміла, що речі їй ніхто іншим чином не поверне.

Обвинувачених вона ніколи не бачила. Документів в рюкзаку не було. Коли їй стало зрозуміло, що гроші в неї не пропали, вона повідомила про це поліцію. Рюкзак вона забула в ломбарді, навмисно його там не залишала. Вважає дії осіб, які забрали їх речі, крадіжкою, оскільки в іншому випадку вони могли повідомити про знахідку власника або інших осіб.

З робочого місця касира не видно того місця, куди потерпіла поставила рюкзак.

Потерпіла зазначила, що хотіла б пробачити обвинувачених, оскільки припускає, що вони могли вчинити кримінальне правопорушення через збіг складних життєвих обставин, та не бажає, щоб їм було призначено суворе покарання. Претензій матеріального характеру до обвинувачених не має.

Свідок ОСОБА_11 в ході допиту в судовому засіданні 07.11.2023 пояснив, що займає посаду оперуповноваженого ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області. З обвинуваченими раніше знайомий по роботі. До відділу поліції надійшла заява потерпілої з приводу зникнення її речей у приміщенні ломбарду в районі Москалівки. В ході відпрацювання матеріалу було оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження ломбарду, встановлено зображених на ньому осіб, які забрали речі потерпілої. Вказаних осіб було викликано до відділу поліції, вони принесли речі та добровільно здали їх слідчому. Спочатку зазначені особи в ході телефонної бесіди заперечували свою причетність до скоєного, але після того, як до них було доведено, що їх дії зафіксовані на відео, а також містяться записи відносно них в ломбарді, принесли речі до поліції. Це було приблизно через 2 з половиною тижні після встановлення осіб обвинувачених.

Після внесення відомостей до ЄРДР було направлено запити до ломбарду з приводу надання відеозапису та щодо проведення операцій у даному ломбарді за участю обвинувачених, особи яких було фактично встановлено після перегляду відео. Зазначені дії проводилися за вказівкою слідчого. На відео можна побачити, що коли потерпіла перебуває в ломбарді, обвинувачені заходять до ломбарду, але побачивши, що у приміщенні є людина, вийшли на вулицю. Також на відео можна побачити, що обвинувачені один одному демонструють рюкзак потерпілої, що стояв біля прилавку, після чого забирають його та кладуть до своїх речей.

Дати отримання відповідей з ломбарду свідок не пам`ятає.

Після того, як обвинувачені принесли сумку, в ній з числа зазначеного в заяві потерпілої, була відсутня зарядка для телефону та грошові кошти.

Рюкзак потерпілої був світлого кольору, на ньому були намальовані метелики або квіти.

В ході додаткового допиту 11.03.2024 свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_9 прибувала до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в кінці травня 2023 року з приводу повернення речей потерпілої. До цього вона також прибувала до відділу поліції з інших питань.

Він користується номером телефону НОМЕР_1 . Він спілкувався з ОСОБА_9 в додатку Viber або за телефоном. Коли саме він отримав персональні дані щодо обвинувачений - свідок не пам`ятає. До 30.05.2023 речі ОСОБА_9 або ОСОБА_8 не надавали органу поліції. 10 травня 2023 року, скоріш за все, ОСОБА_9 прибула до нього за місцем роботи з метою опитування іншими співробітниками поза рамками даного кримінального провадження, але точно свідок повідомити не може.

Обвинувачені є мешканцями району Москалівка, що ведуть аморальний спосіб життя. Тому ці особи інколи допомагали оперативним підрозділам у розкритті злочинів, оскільки спілкуються з особами, які вчиняли кримінальні правопорушення, надавали необхідну інформацію.

Про причетність до даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідку стало відомо лише після перегляду відеозапису. Надалі між свідком та зазначеними особами відбувалося спілкування з приводу повернення викрадених речей. Про яку саме річ йшлася мова в переписці з ОСОБА_9 у додатку Viber - не пам`ятає. Коли було зроблено запити до ломбарду - не пам`ятає. Не виключає, що листування про необхідність «принести портфель» відбувалося саме 10.05.2023. Але спілкування з обвинуваченими з приводу обставин вчинення злочину та необхідності повернення речей відбувалося лише після фактичного встановлення їх осіб шляхом перегляду відеозапису. Зняття показань з технічних приладів 22.05.2023 - слідча дія, яка проводилася слідчим, до цього оперативна інформація отримувалася через запити.

10.05.2023 він викликав до себе ОСОБА_9 , але скоріш за все, вона не принесла речі.

Свідок ОСОБА_21 , яка була викликана за клопотанням сторони захисту, в ході допиту в судовому засідання пояснила, що займає посаду слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Вона проводила досудове розслідування з самого початку після внесення даних до ЄРДР, проводила всі слідчі та процесуальні дії в його рамках, в тому числі надавала доручення оперативним співробітникам, але всіх подробиць не пам`ятає.

26.05.2023 їй надійшов рапорт від оперуповноваженого ОСОБА_11 щодо встановлення місцезнаходження осіб, причетних до кримінального правопорушення. Вперше вона побачила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30.05.2023, коли вони прийшли разом із викраденим майном до оперативного співробітника. Останні виявили добровільну згоду на видачу майна, що було предметом кримінального правопорушення. Вилучення відбулося у присутності понятих, із застосуванням відеозапису, в рамках огляду місця події. Речі були добровільно видані ОСОБА_8 Ксерокопію паспорту ОСОБА_8 було залучено до матеріалів справи, як вона була отримана - свідок не пам`ятає. Нею як слідчим 22.05.2023 було винесено постанову про зняття інформації з відеокамер ломбарду, яка була виконана та було отримано відеозапис.

Також слідчим у кримінальному провадженні було проведено допит обвинувачених, повідомлено їх про підозру.

Інших відеозаписів, крім того, що перебуває у справі, слідчому не надавалося. Оперативне супроводження здійснювали оперативні співробітники ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Саме вони викликали обвинувачених до відділу поліції 30.05.2023. До 26.05.2023 свідку не повідомляли про наявність оперативної інформації про причетність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, до цього міг бути ще рапорт, на підставі якого вона направляла запити до ломбарду.

Винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення також підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.05.2023, потерпіла ОСОБА_5 просила прийняти заходи до невідомих, які таємним шляхом заволоділи 11.04.2023 її особистими речами, а саме рюкзаком з його вмістом та грошовими коштами в розмірі 515 грн. (к/п, а.с. 6).

Відповідно до рапорту о/у СКП ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 до викрадення майна ОСОБА_5 причетна ОСОБА_9 , яка в момент злочину перебувала в приміщенні ломбарду «Капітал» разом з ОСОБА_8 . Вказані особи встановлені після перегляду камер відеозапису в приміщенні ломбарду (к/п, а.с. 13).

Згідно листа завідувача відділенням ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 23.05.2023, громадянка ОСОБА_5 21.04.2023 о 12:48:48 проводила пролонгацію закладеного раніше предмета (к/п, а.с. 16).

Згідно листа завідувача відділенням ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 23.05.2023, громадянка ОСОБА_9 21.04.2023 з 12-00 по 14-00 закладала до товариства дриль ударний Ростех УД 650 (к/п, а.с. 20).

На підставі постанови від 22.05.2023 слідчим того ж дня знято показання технічного запису - відеозапису з камер відео спостереження приміщення ломбарду «ЄвроФінанс» за 21.04.2023 на CD-R диск (к/п, а.с. 21-23). Відеозапис оглянуто слідчим (к/п, а.с. 25-34) та судом в судовому засіданні.

В ході перегляду даного відеозапису встановлено наступне:

Відеозапис починається відповідно до часової шкали о 12:47:20 21.04.2023. Відеозапис не містить звукової доріжки.

О 12:47:25 до приміщення ломбарду заходить жінка, яка одразу знімає зі спини рюкзак світлого кольору та ставить його на підлогу між пуфиком для сидіння та бар`єром каси, біля стінки, після чого сідає на пуфик. Жінка починає спілкуватися з працівником ломбарду. В ході спілкування вона підписує документи, отримує грошові кошти.

О 12:52:15 жінка встає та залишає приміщення ломбарду. При цьому вона забуває рюкзак у тому місці, куди його поставила.

О 12:57:53 до приміщення заходить чоловік у темній куртці та помаранчовій кофті, джинсах та кросівках, на голові бейсболка (в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 впізнав в цьому чоловіку себе). ОСОБА_8 сідає на пуфік та починає спілкуватися з працівником ломбарду. О 12:58:01 він встає та знімає з себе свій рюкзак, одразу після цього до приміщення заходить жінка, вдягнена в темну куртку, джинси та сіру шапку, зі світлим волоссям (в судовому засіданні ОСОБА_9 впізнала в цій жінці себе).

О 12:58:08 ОСОБА_8 знову встає з пуфику, куди сідає ОСОБА_9 . ОСОБА_8 продовжує спілкування з працівником ломбарду, дістає зі свого рюкзака дриль та передає його працівнику ломбарду. Після чого, починаючи з 12:58:16, розгортається обличчям до ОСОБА_9 , біля якої на підлозі перебуває рюкзак, що був забутий жінкою (потерпілою).

О 12:58:24 ОСОБА_9 дивиться в бік рюкзака потерпілої.

О 12:58:34 ОСОБА_8 знову обертається до ОСОБА_9

О 12:58:43 ОСОБА_8 робить рух правою ногою в напрямку рюкзаку потерпілої, о 12:58:45 - другий рух ногою.

О 12:58:51 ОСОБА_9 , дивлячись в бік ОСОБА_8 правою рукою робить рух в напрямку рюкзака потерпілої, піднімає його та утримує у себе в руці.

О 12:58:58 ОСОБА_9 відкриває кишеньку рюкзака та дивиться, що в ньому є.

О 12:59:05 ОСОБА_9 ховає рюкзак потерпілої собі за спину. При цьому ОСОБА_8 весь час дивиться в напрямку ОСОБА_9 , перебуваючи впритул до неї.

О 12:59:14 ОСОБА_8 бере до рук свій рюкзак та продовжує спілкування з працівником ломбарду.

О 13:00:00 ОСОБА_9 передає працівнику ломбарду документи.

О 13:00:24 ОСОБА_9 забирає з рук ОСОБА_8 його рюкзак.

О 13:00:28 ОСОБА_9 лівою рукою виймає з-за спини рюкзак потерпілої та кладе його до рюкзака, який мав при собі ОСОБА_8 .

О 13:02:00 співробітник ломбарду повертає ОСОБА_9 її документи.

О 13:02:46 співробітник ломбарду надає ОСОБА_9 документи (квитанцію), яку остання підписує.

О 13:02:57 ОСОБА_8 правою рукою бере свій рюкзак, в якому знаходиться рюкзак потерпілої, та виходить з приміщення на вулицю.

О 13:03:16 ОСОБА_9 отримує квитанцію та швидко покидає приміщення.

В ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , актова зала на 3 поверсі ВП № 1 ХРУП № 3 в Харківській області, 30.05.2023 ОСОБА_8 добровільно видано органу досудового розслідування рюкзак текстильний білого кольору з нашивками метеликів, дезодорант «Rexona» (пустий флакон), 3 пластикові тарілки зеленого кольору, зарядний пристрій для телефону (к/п, а.с. 37-41).

Зазначені предмети визнані речовими доказами (к/п, а.с. 42-43) та були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 584М від 06.06.2023, ринкова вартість майна, зазначеного в постанові про призначення експертизи, станом на 21.04.2023 складає 536 гривень 09 копійок (к/п, а.с. 47-52).

ОСОБА_5 21.04.2023 о 12:48:48 проводила пролонгацію закладеного раніше предмета (к/п, а.с. 16).

Також судом витребувано витяг з журналу відвідувачів, доставлених та запрошених до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з якого вбачається наступне:

10.05.2023 о 18:10 прибула ОСОБА_9 , запрошена до СКП ОСОБА_11, мета - опитування, залишила орган поліції о 18:25; 30.05.2023 о 09:01 прибув ОСОБА_8 , запрошений до СКП ОСОБА_29, мета - опитування, слідчі дії, залишив орган поліції об 11:49; 30.05.2023 о 09:09 прибула ОСОБА_9 , запрошена до СКП ОСОБА_29, мета - слідчі дії, залишила орган поліції о 09:50 (а.с. 168 - 195).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, у переважній більшості узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинувачених та визнання їх винуватості.

Також судом досліджено надану ОСОБА_9 роздруківку з переписки в месенджері Viber з абонентом «ОСОБА_27», зокрема, від 10.05.2023, в якій останній запрошує її «з портфелем і всім, що там було» до райвідділу», а в подальшому 25.05.2023 запрошує її та ОСОБА_8 до відділу поліції для того, щоб «закрывать момент по рюкзаку» (мовою оригіналу). При цьому зі скріншоту вбачається, що між двома його фрагментами, що надані суду, відбувалося і інше спілкування між абонентами.

Наявність такої співбесіди підтвердив і свідок ОСОБА_11 , проте пояснив, що спілкування між ним та ОСОБА_9 відбувалось тривалий час, в тому числі і між 10.05.2023 та 25.05.2023.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання вказаного скріншоту допустимим доказом через його неповноту та ненадання ОСОБА_9 для огляду суду безпосереднього оригіналу переписки, в тому числі і шляхом заявлення клопотання про огляд її мобільного телефону.

При цьому суд вважає клопотання захисників, висловлене в судових дебатах, щодо визнання недопустимими показань свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_21 через те, що вони фактично представляють сторону обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_11 повідомив суду обставини спілкування із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рамках оперативно-розшукової роботи, а в подальшому - в рамках оперативного супроводження досудового розслідування у кримінальному провадженні. Слідчий ОСОБА_21 повідомила, зокрема, обставини вилучення (добровільної видачі) ОСОБА_8 майна потерпілої, яке перебувало в його та ОСОБА_9 розпорядженні.

Підстав для визнання їх показань неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Крім того, свідок ОСОБА_21 допитана, а ОСОБА_11 - додатково допитаний судом саме з ініціативи сторони захисту.

Що ж стосується посилання захисту на ймовірне отримання доказів у кримінальному провадженні до початку досудового розслідування, що вело б за собою їх неналежність та недопустимість, то аналіз досліджених судом матеріалів кримінального провадження дає підстави вважати, що всі зібрані докази в межах кримінального провадження отримані без порушення законодавства, є належними та допустимими.

Обставини спілкування ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 в телефонному режимі щодо необхідності надати слідчому, зокрема, «чемодан», що вбачається зі скрінщоту переписки в месенджері, не свідчать про реальне отримання таких доказів до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Суду не надано доказів того, що прибуття ОСОБА_9 до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 10 травня 2023 року мало відношення до даного кримінального провадження. Особисто ОСОБА_8 в ході допиту підтвердив, що співпрацював з правоохоронними органами, а тому майже кожного дня прибував до відділу поліції, не спростувавши цього і відносно ОСОБА_9 .

Аналізуючи досліджені докази, зокрема, записи з камери відеоспостереження ломбарду, суд приходить до висновку, що заволодіння рюкзаком, який необачно залишила ОСОБА_5 , відбувалося з боку ОСОБА_9 . Разом із тим, обвинувачений ОСОБА_8 , який перебував поруч із нею, повинен був та міг бачити, з огляду на їх взаємне розташування, що ОСОБА_9 , яка є його співмешканкою, заволодіває чужими речами, висловлював мовчазну згоду щодо таких дій та в подальшому, після того, як ОСОБА_9 поклала рюкзак потерпілої до рюкзаку ОСОБА_8 , останній першим покинув приміщення ломбарду, при цьому не виключається, що обвинувачений намагався зробити це якнайшвидше з метою, щоб власник майна не зміг у разі повернення його повернути. Крім того, поведінка ОСОБА_8 , зафіксована на відеозаписі (рухи ногою в напрямку рюкзака) можуть свідчити про керування ним діями ОСОБА_9 та, відповідно, обопільний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном.

Вирішуючи питання про розмежування крадіжки майна від його знахідки, суд виходить з такого.

Заволодіння чужим майном особою, яка розуміла що у майна є власник, та усвідомлювала, що власник може за ним повернутись, у випадках, коли таке майно фактично не вибуло з володіння власника, а опинилось з будь-яких причин у неналежному, але йому відомому місці (залишене чи забуте ним), слід розцінювати як крадіжку чужого майна а не привласнення знахідки (Постанова Верховного суду від 23.03.2023 у справі №464/28889/20).

У даному кримінальному провадженні, до того моменту як обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заволоділи рюкзаком ОСОБА_5 , потерпіла знала про його місцезнаходження у приміщенні ломбарду, однак після заволодіння обвинуваченими зазначеною річчю потерпіла не була обізнана із місцем перебуванням майна, що стало підставою для ініціювання нею кримінального провадження.

Поведінка обвинувачених беззаперечно узгоджувалась зі спрямованістю умислу на вчинення крадіжки, оскільки у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 існувала реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника майна у працівника ломбарду, яка у той час перебувала на території приміщення ломбарду.

Проте ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не повідомили працівників цього закладу чи інших осіб про виявлений рюкзак та не поцікавилися у присутніх, хто міг його залишити.

До інших обставин, що вказують на спрямованість умислу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , можна віднести і той факт, що обвинувачені повернули (видали) рюкзак через тривалий час лише на вимогу працівників поліції.

Зокрема, на відміну від крадіжки привласнене майно може вважатися знахідкою лише за сукупності таких умов: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відоме; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яказнайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила жодних активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; ґ) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Під час судового розгляду обвинувачені заперечували наявність у них умислу на крадіжку рюкзаку та наполягали на тому, що вони привласнили знахідку для подальшого повернення власнику. Перебуваючи в денний час у ломбарді, виявили рюкзак, ОСОБА_9 , ховаючи його за спиною, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала його до рюкзака, який знаходився у ОСОБА_8 , і останній вийшов з приміщення, не вживши заходів для передання знайденої речі персоналу ломбарду та не повідомляючи на гарячу лінію 102.

Встановлені у кримінальному провадженні обставини свідчать про те, що обвинувачені при виявленні в ломбарді рюкзаку не вчинили жодних дій, спрямованих на виявлення його власника і негайне повернення майна, будь то звернення до співробітників ломбарду або до правоохоронних органів, натомість помістили його до свого рюкзака та вийшли з приміщення.

Враховуючи, що рюкзак було залишено у приміщенні ломбарду, де постійно перебувають люди, обвинувачені не могли не розуміти, що власник може повернутись за своїм майном, що потерпіла і зробила через 15-20 хвилин після того, як залишила рюкзак, однак його там не виявилось.

Правові позиції по аналогічних подіях наведено судом касаційної інстанції у справах № 656/23920/16, №126/2847/18 та № 127/3792/16.

Разом з цим відповідно до положення ст. 337 ЦК України передбачено, що особа, яка знайшла річ, повинна негайно повідомити про знайдену річ особу, яка її загубила, або власника речі й повернути знайдену річ. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа,яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку до Національної поліції або органу місцевого самоврядування (правову позицію викладено у постанові верховного суду у справі № 464/3742/15).

Однак, як встановлено судом, таких заходів з боку обвинувачених вжито не було.

Крім того, касаційний суд у справі № 761/31918/14 зауважив, що у випадках привласнення особою майна, знайденого в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником. У цьому разі особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, оскільки залишена чи забута ним.

Низку критеріїв для відмежування крадіжки від знахідки наведено також у постанові Верховного Суду України від 06.03.2014 у справі № 5-2кс14. При їх формулюванні судом звернуто увагу на те, що, здійснюючи заволодіння чужим майном, особа усвідомлює, що у майна є власник і що вона обертає його на свою користь протиправно, шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону, зокрема через зовнішні поведінкові ознаки: місце, час, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Предметом крадіжки завжди є чуже майно, яке може перебувати на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи в іншому доступному місці, місце розташування такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

За таких обставин суд розцінює дії обвинувачених саме як крадіжку майна потерпілої, а не розпорядження знайденим майном.

Показання обвинувачених щодо невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушень суд оцінює критично, вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки його покази повністю спростовуються показаннями потерпілої, свідків, а також сукупністю досліджених письмових та речових доказів у кримінальному провадженні, в тому числі відеозаписом, з якого чітко вбачається послідовність дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при заволодінні майном.

Відтак, проаналізовані судом докази дають суду беззаперечні підстави вважати доведеною винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, а стосовно ОСОБА_8 - також вчиненому повторно.

Відтак, дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обох обвинувачених, під час судового розгляду не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він багаторазово судимий, останній раз 11.01.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 30.06.2021, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення за наявності не знятих та непогашених судимостей за аналогічні злочини, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, проживає однією сім`єю з ОСОБА_9 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Також суду надана довідка ТОВ «Оригінал» ПП ОСОБА_28 щодо працевлаштування ОСОБА_8 у зазначеному товаристві за посаді майстра з відкриття, ремонту та відновлення дверних замків з 11.06.2022.

Зазначена довідка не може бути прийнята до уваги судом, оскільки вона не підписана жодною особою, не містить відбитку печатки юридичної особи.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_9 встановлено, що вона в силу ст. 89 КК України не має судимостей, але в минулому двічі притягувалася до кримінальної відповідальності, має середню спеціальну освіту, не працює, не заміжня, позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, проживає однією сім`єю з ОСОБА_8 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини скоєння даного кримінального правопорушень, відсутність таких, що обтяжують покарання та таких, що пом`якшують покарання, обставин, дані про особу обвинувачених - в тому числі факти багаторазових судимостей ОСОБА_8 , які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, а також відсутність судимостей на день вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_9 , яка, натомість, в минулому раніше двічі притягувалася до кримінальної відповідальності; той факт, що ОСОБА_9 суспільно корисною працею не займається, позбавлена батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей, а також ставлення обвинувачених до скоєного - невизнання винуватості у кримінальному правопорушенні, відсутність щирого каяття у вчиненому.

Суд бере до уваги і позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка заявила, що не бажає призначення обвинуваченим суворого покарання. Проте з урахуванням наведених даних про особи обвинувачених, їх ставлення до скоєного суд зазначає, що покарання як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 повинне бути пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому, беручи до уваги факт неодноразового засудження ОСОБА_8 за вчинення злочинів проти власності, суд не вважає можливим призначати йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування до обвинувачених положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено, зважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують їх відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, а також суспільну небезпечність самих обвинувачених, їх схильність до кримінального способу життя.

Відповідно до положень ст. 72 КК України до строку покарання підлягає зарахуванню строк дії відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід відносно обвинувачених на час ухвалення вироку не обирався. Суд вважає необхідним, з огляду на схильність обвинувачених до вчинення кримінально караних дій, задля унеможливлення ризику вчинення ними нового кримінального правопорушення обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти їх під варту в залі суду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частках.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін застосування до нього у кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - з 29 червня 2023 по 23 серпня 2023 із розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Взяти ОСОБА_9 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обраховувати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання термін застосування до неї у кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - з 29 червня 2023 по 23 серпня 2023 із розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ФОП ОСОБА_26 витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 358 (триста п`ятдесят вісім) гривень 47 копійок з кожного (к/п, а.с. 46).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2023 на речові докази у кримінальному провадженні (к/п, а.с. 58-60).

Речові докази: рюкзак марки «ATMOSPHERE», білого кольору з нашивками у вигляді метеликів та нашивкою у вигляді квітки; дезодорант фірми «Rexona» Motion Sense active morning, пустий; 3 тарілки пластикові зеленого кольору; зарядний пристрій для телефону: блок живлення з маркировкою «ХО» з двома роз`ємами USB та кабель до нього жовтого кольору для роз`єму USB - повернути потерпілій ОСОБА_5 (к/п, а.с. 42-43);

CD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (к/п, а.с. 23-24).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не був присутніми в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченим - також право заявляти клопотання про доставку до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1