Справа №705/897/24
1-в/705/48/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дягова Менського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 року, зміненим ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений вважає, що він став на шлях виправлення та має 5 заохочень. На його утриманні перебуває 2 сина. Зазначає, що на цей час знаходиться в дільниці соціальної реабілітації, що також на його думку, є підтвердженням того, що він став на шлях виправлення.

Просить суд клопотання задовольнити та направити його до Бердичівського виправного центру обмеження волі з обов`язковим працевлаштуванням.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений під час відбування покарання став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання доставлений не був, подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити в його відсутність, клопотання просить задовольнити.

Представник установи в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить розглянути клопотання у його відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, врахувавши позицію засудженого та дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 16 листопада 2021 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, шляхом часткового складання покарань, за сукупністю злочинів до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року, ОСОБА_4 призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року вирок Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2022 року, в тому числі, відносно ОСОБА_4 змінено. ОСОБА_4 призначено покарання: за ч. 1 ст. 304 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого, початок строку покарання рахується з 16.11.2021, кінець строку покарання 26.10.2026.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 під час утримання в державній установі Черкаський СІЗО характеризувався позитивно, залучався до праці, за що мав одне заохочення правами начальника СІЗО та одне застосоване правами начальника ІТТ. Режим відбування покарання не порушував, стягнень не мав.

З 28.07.2022 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)».

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 13.02.2024, яка була надана представником установи на запит суду, за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Стягнень не має.

Був працевлаштований каменотесом на виїзному об`єкті «Граніт». До своїх обов`язків ставиться сумлінно та старанно, за що отримав 1 заохочення застосоване правами начальника установи.

09.03.2023, рішенням комісії установи, засуджений переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)». За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, працевлаштований різноробочим, за що 2 рази заохочувався правами начальника установи.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливо ставиться до персоналу установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує добре, робить належні висновки. За характером спокійний, врівноважений. В середовищі засуджених не конфліктний. Підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Провину у скоєному злочині визнає повністю. Має позов за вироком суму у розмірі 8865,88 грн.

02.03.2023 комісією установи задоволено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

Засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, тому до нього можу бути застосовано заміну покарання більш м`яким, у виді обмеження волі.

У відповідності до витягу з протоколу № 4 від 22.02.2024, комісією адміністрації установи прийнято рішення про те, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, має 5 заохочень, стягнень не має, позитивно характеризується, а тому вирішили подати до суду матеріали на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, у відповідності до довідки в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92, затвердженої 11.02.2024, засуджений ОСОБА_4 за позитивний вплив на інших засуджених та дотримання правил утримання в ІТТ, за виконання робіт із благоустрою в СІЗО та за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 5 заохочень. Стягнень не мав.

Суд враховує, що згідно з ч.1 ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ст. 82 КК при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому невідбута частина покарання, призначеного за вироком суду, замінюється більш м`яким покаранням, яке засуджений продовжує відбувати. Така заміна покарання означає, що засуджений фактично достроково звільняється від відбування більш тяжкого виду покарання, однак замість того призначається більш м`який вид покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК більш м`яке покарання призначається у межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного (тобто обраного судом більш м`якого) виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

За приписами ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Згідно положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При цьому, судом враховується, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із урахуванням встановлених обставин, наведених обґрунтувань та аргументації, зважаючи на фактичне відбуття засудженим встановленої законом частини призначеного строку покарання, оцінивши дані про його поведінку за увесь період відбуття покарання і характеристику його особи, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою, ставленням до праці та вчиненого ним злочину довів, що став на шлях виправлення, тому є підстави, передбачені статтею 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яку - у виді обмеження волі.

Відповідно до положень ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Засуджені, яким обмеження волі призначено відповідно до статей 82 і 389 КК України, направляються виправною колонією чи уповноваженим органом з питань пробації до місця відбування покарання у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Відповідно до ст. 87 КВК України порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ст. 88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про можливість заміни засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання на більш м`яке в порядку ст. 82 КК України та враховуючи, що на даний час засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за доцільне направити ОСОБА_4 до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 61, 82 КК України, ст.57 КВК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.

Засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , замінити невідбуту частину строку покарання у виді 02 років 07 місяців 27 днів позбавлення волі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16.11.2021, зміненим ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022, більш м`яким у виді обмеження волі на строк 02 роки 07 місяців 27 днів.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направити до місця відбування покарання (виправного центру) в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

По прибуттю до місця відбування покарання засудженого з-під варти звільнити.

Час слідування під вартою до дня прибуття і постановки на облік у виправному центру зарахувати в час відбування покарання у виді обмеження волі за правилами, передбаченими ст.72 КК України, виходячи з того, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1