Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/131/24
УХВАЛА
20 червня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-
В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 04 листопада 2023, близько 23.30 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Охтирка-Богодухів» зі сторони м. Охтирка в напрямку м. Богодухів зі швидкістю 75-80 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, на відстані 500 м. від повороту у напрямку с. Полкова Микитівка, Богодухівського району Харківської області по ходу свого руху, діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керуванням вказаного автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.9 (а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
В результаті чого виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу свого руху узбіччя, з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевого відбійника. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритої тупої травми грудної клітини, закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних відкритих переломів кінцівок з розчавленням їх м`яких тканин та частково з їх ампутацією, від чого настала його смерть.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки останній на даний час перебуває під вартою, строк дії якої закінчується 27 червня 2024 року. Вважає, що вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, зумовлюють підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від суду. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілих, та свідків, враховуючи, те що він мешкає неподалік місця ДТП, де мешкають потерпілі, свідки та йому відомі всі їх дані та місця проживання, а також той факт що потерпіла у кримінальному провадженні - дружина загиблого ОСОБА_7 є рідною сестрою підозрюваного ОСОБА_6 , і перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаним з позбавленням волі він зможе впливати на них.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою, на більш м`яку, не пов`язану з позбавленням волі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 заперечив та просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації. Вказав, що сторона обвинувачення не дотримується вимоги КПК України, постійно допускає їх порушення та нехтування ними. Не надано доказів обґрунтованості підозри відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , те що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння дорожньо транспортної пригоди, не надано жодного доказу, який би вказував на те, що дана дорожньо - транспортна пригода відбулася через порушення Правил дорожнього руху України саме ОСОБА_6 , а не через інший транспортний засіб, який на даний час не встановлений. Погодився, що сталась дорожньо - транспортна пригода в результаті якої загинула людина , але це скоєно з необережності, без будь якого умислу. ОСОБА_6 після дорожньо транспортної пригоди місце не залишив, а навпаки викликав швидку допомогу та працівників поліції, всіляко сприяв органам досудового слідства у встановленні всіх обставин події. Також, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків зазначених у клопотанні про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Не зрозуміло, як ОСОБА_6 може вплинути на свідків, якщо свідками є працівники швидкої допомоги та МНС, які є свідками лише наслідків події. Доведення винуватості водія у скоєнні злочину для такої категорії справ необхідно показами свідків, які розкажуть механізм розвитку даної ДТП, проведенням слідчого експерименту зі свідками та підозрюваним в ході якого перевірити покази та отримати вихідні данні, за якими призначити автотехнічну експертизу та потім отримати висновок експертизи, який підтвердить порушення водієм Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з даною ДТП та її наслідками. Також , зазначив, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, має цивільну дружину, дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий. Якщо ОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, останній зобов`язується виконувати всі вимоги, з`являтись на всі виклики.
Потерпіла ОСОБА_5 прохала суд обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.
Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 02 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року, ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 27 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 злочину. Крім того, суд приймає до уваги ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Суд не вправі на даному етапі судового розгляду оцінювати докази, які прокурором не долучалися до матеріалів кримінального провадження так і не вправі оцінювати покази свідків, які не допитані в судовому засіданні без оцінки доказів в сукупності. На даному етапі суд тільки встановлює наявність чи відсутність ризиків передбачених ст..177 КПК України для вирішення підставності продовження чи не продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Доводи сторони захисту щодо особи ОСОБА_6 , його сімейного стану, перебування на утриманні неповнолітніх дітей, наявність міцних соціальних зв`язків, не є новими обставинами, які не були відомі та не переглядались судами під час обрання та продовження запобіжного заходу відносно останнього.
Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, по справі досліджуються матеріали справи, свідки та потерпіла не допитані, а тому суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд приходить до висновку про недоцільність визначення застави у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 331, 371- 372 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів, тобто до 18 серпня 2024 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя