печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 за погодженням з Прокурором у кримінальному провадженні - Прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно вилученого в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України 12.04.2024 о 10 год. 33 хв., а саме: мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb, належний ОСОБА_5 , банківська картка monobank № НОМЕР_1 , строк дії 03/28; банківська картка «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , строк дії 12/24; паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , орган що видав 8102, дата видачі 07.06.2019; аркуш паперу з рукописними записами « НОМЕР_4 », на 1 арк.; аркуш з рукописними записами «Parol 1015», на 1 арк.; візитна картка на ім`я ОСОБА_7 , з рукописними записами з зворотній стороні; зовні схожі купюри на долари США у кількості 30-ть шт., номіналом 100 доларів США.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначає, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року за підозрою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) (далі - Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , маючи намір отримати посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «С», на початку лютого 2024 року пройшов курси з перепідготовки водіїв категорії «C» та «С1», однак зіткнувся із проблемою одержання талону для здачі практичного іспиту та безпосереднім складанням іспиту.

Окрім цього, ОСОБА_9 , маючи намір отримати посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», склала теоретичний іспит та пройшла навчальні курси із практичного керування транспортним засобом категорії «В», однак зіткнулась із проблемою одержання талону для здачі практичного іспиту та безпосереднім складанням іспиту.

05.03.2024, через знайомих ОСОБА_8 , шляхом використання месенджера «WhatsApp» познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , який повідомив, що має знайомих у сервісному центрі МВС та може допомогти у складанні практичного іспиту. Також, ОСОБА_8 зазначив, що його знайома ОСОБА_9 зіткнулась із тією ж проблемою.

Як у подальшому встановлено, чоловіком на ім`я ОСОБА_10 є ОСОБА_5 , у якого 05.03.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, виник злочинний умисел на одержання грошових коштів від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за вплив на службових осіб територіальних сервісних центрів МВС, шляхом використання наявних зв`язків та особистих знайомств із службовими особами територіальних сервісних центрів МВС.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 05.03.2024 повідомив ОСОБА_8 , що для успішного складання ним та ОСОБА_9 практичного іспиту одержання посвідчення водія, їм необхідно перерахувати по 12 тисяч гривень кожен на банківську карту, частину до початку проходження іспиту, іншу частину - після успішного проходження.

Діючи за вказівками ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , у той же день перерахував 7560 гривень на банківську карту із номером НОМЕР_5 .

Після цього, ОСОБА_8 , повідомив про вказану розмову ОСОБА_9 , яка усвідомивши ризик нездачі іспиту внаслідок відмови від вимоги ОСОБА_5 , вимушена була погодитись на такі умови.

Крім того, 11.04.2024 о 13 год. 10 хв. ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_5 , прибув до територіального сервісного центру МВС № 8049, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та отримавши до цього талон, розпочав процедуру складання практичного іспиту, який за сприяння службової особи територіального сервісного центру НОМЕР_6 успішно склав.

Після цього, у ході телефонної розмови 11.04.2024 о 17:31, ОСОБА_5 підтвердив, що успішне складання стало можливе за його впливу на службових осіб територіального сервісного центру НОМЕР_6 , та продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , повідомив, що посвідчення водія можливо отримати швидше - наступного дня.

Діючи за вказівками ОСОБА_5 , ОСОБА_8 під контролем правоохоронних органів 12.04.2024 у період із 09:20 по 09:35 перерахував 6000 гривень на банківську карту із номером НОМЕР_7 та 660 на банківську карту із номером НОМЕР_8 .

Після чого, 12.04.2024 року о 10 год. 33 хв. ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України.

12.04.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України.

12.04.2024 року о 10 год. 33 хв. ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, при цьому в ході вказаного затримання вилучено зокрема: мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb, належний ОСОБА_5 , банківська картка monobank № НОМЕР_1 , строк дії 03/28; банківська картка «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , строк дії 12/24; паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , орган що видав 8102, дата видачі 07.06.2019; аркуш паперу з рукописними записами « НОМЕР_4 », на 1 арк.; аркуш з рукописними записами «Parol 1015», на 1 арк.; візитна картка на ім`я ОСОБА_7 , з рукописними записами з зворотній стороні; зовні схожі купюри на долари США у кількості 30-ть шт., номіналом 100 доларів США.

Постановою Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 від 12.04.2024 року вищевказані речі та документи визнано речовими доказами та долучено в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження № 0000141 та визначено місце їх зберігання.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою збереження речового доказу, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке було вилучено під час обшуку, оскільки таке майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене або знищене, а також враховуючи, що вказане майно містить відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відомості про які внесено до ЄРДР та розслідуються у вказаному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Згідно ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року за підозрою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

12.04.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України.

12.04.2024 року о 10 год. 33 хв. ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, при цьому в ході вказаного затримання вилучено зокрема: мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb, належний ОСОБА_5 , банківська картка monobank № НОМЕР_1 , строк дії 03/28; банківська картка «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , строк дії 12/24; паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , орган що видав 8102, дата видачі 07.06.2019; аркуш паперу з рукописними записами « НОМЕР_4 », на 1 арк.; аркуш з рукописними записами «Parol 1015», на 1 арк.; візитна картка на ім`я ОСОБА_7 , з рукописними записами з зворотній стороні; зовні схожі купюри на долари США у кількості 30-ть шт., номіналом 100 доларів США.

Постановою Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 від 12.04.2024 року вищевказані речі та документи визнано речовими доказами та долучено в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження № 0000141 та визначено місце їх зберігання.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено в ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи на те, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям речових доказів, постановою слідчого його визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, незастосування накладення арешту на майно може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, використання, перетворення, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення речових доказів, накласти арешт на мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb, належний ОСОБА_5 , аркуш паперу з рукописними записами « НОМЕР_4 », на 1 арк.; аркуш з рукописними записами «Parol 1015», на 1 арк.; візитна картка на ім`я ОСОБА_7 , з рукописними записами з зворотній стороні.

Разом з тим, щодо накладення арешту на банківську картку monobank № НОМЕР_1 , строк дії 03/28; банківську картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , строк дії 12/24; паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , орган що видав 8102, дата видачі 07.06.2019; зовні схожі купюри на долари США у кількості 30-ть шт., номіналом 100 доларів США, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Разом з тим, в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні дані, які дають підстави вважати, що вилучене під час огляду майно, відповідає критеріям речових доказів, в клопотанні про арешт майна слідчим не вказано ідентифікуючі ознаки грошових коштів, вилучених під час обшуку, а саме, номери та серії купюр, а також, не доведено, що паспорт може бути використаний як речовий доказ, оскільки злочином у даному кримінальному провадженні не є підроблення документів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, клопотання Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року, підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000141 від 07.03.2024 року на майно вилученого в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України 12.04.2024 року о 10 год. 33 хв., а саме, мобільний телефон Iphone 14 Pro Max 128 Gb, належний ОСОБА_5 , банківська картка monobank № НОМЕР_1 , строк дії 03/28; банківська картка «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , строк дії 12/24, зовні схожі купюри на долари США у кількості 30-ть шт., номіналом 100 доларів США.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, що за їх клопотанням арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1