Провадження № 1-кс/127/7323/24
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 03.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000007 від 03.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України в ході проведення якого виникла необхідність у накладені арешту на об`єкти права інтелектуальної власності, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

- твір «Сценарій телевізійної розважальної програми «ШО Аеробіка» (свідоцтво № НОМЕР_2 від 19.06.2009);

- торгівельну марку «НЕРВЫ NERVY» (свідоцтво № НОМЕР_3 від 10.02.2012);

- торгівельну марку «LeraLera» (свідоцтво № НОМЕР_4 від 26.09.2011);

- торгівельну марку «ИЯ» (свідоцтво № НОМЕР_5 від 12.05.2014), із забороною Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інвестицій» (01601, АДРЕСА_1 ), реєструвати зміну власника вищевказаних об`єктів права інтелектуальної власності.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів зі вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, у клопотанні слідчий просив здійснювати розгляд клопотання без виклику власника об`єктів права інтелектуальної власності.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, власник об`єктів права інтелектуальної власності не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000007 від 03.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у режимі прямої трансляції дав інтерв`ю так званому «OPERATOR 13», відеозапис якого під назвою: «ПРЯМОЙ ЭФИР задаем вопросы, гость « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 », розміщений 16 грудня 2023 року на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відеохостингу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якому спонукав невизначене коло осіб до насильницького повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, а також зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Також встановлено, що 01 липня 2022 року ОСОБА_5 за допомогою свого облікового запису «george.bardash» у соціальній мережі «Instagram» провів прямий ефір, відеозапис якого розміщено на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » відеохостингу «Youtube» під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якому спонукав невизначене коло осіб до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановлено Конституцією України, до агресивної війни, виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації.

10 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчим зазначається про те, що метою накладення арешту на майно підозрюваного є конфіскація майна, як виду покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкцією ч. 2 ст. 109 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з конфіскацією майна або без такої, санкцією ч. 2 ст. 110 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, а також санкцією ч. 3 ст. 436-2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформації Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ОСОБА_5 є автором та власником твору «Сценарій телевізійної розважальної програми «ШО Аеробіка» (свідоцтво №29245 від 19.06.2009).

Також, відповідно до інформації Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ОСОБА_5 є володільцем ряду торгівельних марок, а саме:

- торгівельної марки «НЕРВЫ NERVY» (свідоцтво № НОМЕР_3 від 10.02.2012);

- торгівельної марки «LeraLera» (свідоцтво № НОМЕР_4 від 26.09.2011);

- торгівельної марки «ИЯ» (свідоцтво № НОМЕР_5 від 12.05.2014).

Відповідно до статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 419 ЦК України право інтелектуальної власності та право власності на річ не залежать одне від одного. Перехід права на об`єкт права інтелектуальної власності не означає переходу права власності на річ. Перехід права власності на річ не означає переходу права на об`єкт права інтелектуальної власності.

Статтею 423 ЦК України закріплено, що особистими немайновими правами інтелектуальної власності є: право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об`єкта права інтелектуальної власності; право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об`єкта права інтелектуальної власності; інші особисті немайнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Особисті немайнові права інтелектуальної власності належать творцеві об`єкта права інтелектуальної власності. У випадках, передбачених законом, особисті немайнові права інтелектуальної власності можуть належати іншим особам. Особисті немайнові права інтелектуальної власності не залежать від майнових прав інтелектуальної власності. Особисті немайнові права інтелектуальної власності не можуть відчужуватися (передаватися), за винятками, встановленими законом.

Частиною першою статті 424 ЦК України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на об`єкти права інтелектуальної власності, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

- твір «Сценарій телевізійної розважальної програми «ШО Аеробіка» (свідоцтво № НОМЕР_2 від 19.06.2009);

- торгівельну марку «НЕРВЫ NERVY» (свідоцтво № НОМЕР_3 від 10.02.2012);

- торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (свідоцтво № НОМЕР_4 від 26.09.2011);

- торгівельну марку «ИЯ» (свідоцтво № НОМЕР_5 від 12.05.2014), із забороною Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інвестицій» (01601, АДРЕСА_1 ), реєструвати зміну власника вищевказаних об`єктів права інтелектуальної власності.

Частиною першою статті 59 КК України передбачено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

В той же час, частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Однак, аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що чинним КПК не передбачено можливості накладення арешту, в межах кримінального провадження, на права інтелектуальної власності, які в себе включають як особисті немайнові права інтелектуальної власності так і (або) майнові права інтелектуальної власності.

В той же час, чинним кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості конфіскації - примусового безоплатного вилучення у власність держави, об`єктів права інтелектуальної власності особи.

З огляду на зазначене клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 03.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя