Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6810/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000568 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

встановила:

Як встановив суд, 26.04.2023 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за адресою АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 .

В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 з раптово виниклих неприязних відносин виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій умисел, в цей же день, час та місці, ОСОБА_6 , перебуваючи навпроти ОСОБА_7 , кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя останнього.

Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді садна та крововиливу в ділянці носо-губного трикутника, під слизову верхньої губи, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження.

Кримінальна відповідальність за вчинене діяння передбачена ч.1 ст.125 КК України, а саме за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду, просить його скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, а кримінальне провадження закрити.

Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення не доведено, а будь-які належні та допустимі докази умисних дій, які виразились в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень відсутні.

Зібрані органом досудового розслідування та встановлені судом докази підтверджують лише наявність конфлікту та провокативну поведінку з боку ОСОБА_7 , який пішов за сім`єю ОСОБА_10 до їхнього під`їзду ніби то припинити нецензурну лайку по відношенню до себе і сам стягнув ОСОБА_10 зі сходів взявши за верхній одяг, що підтверджується відеодоказами.

Вважає, що суд не дав належну оцінку доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, а своє рішення обґрунтував на показаннях потерпілого та свідків, які перебувають у трудових відносинах з потерпілим та суперечать відеодоказам, які досліджувалися в суді.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодженні і при інших обставинах, оскільки 26.04.2023 у потерпілого було два конфлікти та він двічі звертався до правоохоронних органів.

Зазначає, що органом досудового розслідування та судом не встановлено мотиву, мету та умислу проступку.

Вважає, що вина ОСОБА_6 не підтверджується й наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Вказує, що слідчі експерименти від 12.05.2023 за участі потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 проведено в кабінеті відділу поліції, при цьому не було встановлено механізму та способу нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про недотримання вимог ст. 240 КПК України.

Стверджує, що ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи та через фізичні вади до нього не може бути застосовано покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілого, які заперечували щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України судом кваліфіковано правильно.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді своєї вини не визнав. Вказав, що ОСОБА_7 разом із свідком ОСОБА_11 розпочали з ним сварку, після чого ОСОБА_7 схопив його за куртку, а він намагаючись визволитись, впав на асфальт. Після цього, його дружина ОСОБА_6 припинила конфлікт і вони пішли додому.

Конфлікт вважає спровокованим потерпілим та вказує, що лише намагався захиститись і відштовхував потерпілого від себе.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що працює головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

26.04.2023 року близько15 години він під`їхав у двір цього будинку разом із своїм заступником, через деякий час до них підбігла сім`я ОСОБА_10 і почали кричати та ображати їх нецензурною лайкою.

Він підійшов до ганку і спитав у них, навіщо вони так себе поводять і ображають його. Після цього ОСОБА_6 швидко збіг зі сходинок і одразу кулаком вдарив його в обличчя, у верхню щелепу під ніс.

Від удару у нього напухла губа та на верхній губі була садно. Він звернувся до поліції із заявою та взяв направлення на СМЕ, пройшов огляд та долучив наявний відеозапис із камери спостереження.

Також відзначив, що із сім`єю ОСОБА_10 у нього були конфлікті відносини, які обумовлені його професійними обов`язками голови ОСББ. Вони не погоджуються із його роботою як голови ОСББ, між ними є судовий спір про стягнення несплачених внесків до ОСББ.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він проживає в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_3 та є старшим по будинку від організації ОСББ. Одного дня навесні 2023 року, близько 16 години він приїхав до себе додому та зустрівся у дворі із головою ОСББ ОСОБА_7 ,

Раптом до них вийшов ОСОБА_6 із дружиною. Почали знімати на відео і вимагати дати Статут ОСББ і повідомити дату його реєстрації. Він із головою сказали, що для цього необхідно написати письмове звернення. Після цього ОСОБА_6 із дружиною розвернулися і пішли до себе у під`їзд і в цей момент почали вигукувати образливу та нецензурну лайку в їх бік.

Коли вони підійшли до них, запитати чому вони їх ображають, обвинувачений, віддав телефон своїй дружині і кинувся на потерпілого, вдаривши його у обличчя правою рукою.

Згідно з відеозаписом, долученим потерпілим, з камер відеоспостереження, зафіксовано на відеофайлі момент конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який відбувся у дворі будинку 26.04.2023 року. Відповідно до даного відеозапису ОСОБА_6 із своєю дружиною ОСОБА_12 перебували на сходах до під`їзду та раптом ОСОБА_6 розвернувся, віддав свій телефон дружині і між потерпілим та обвинуваченим відбулась штовханина, в ході якої потерпілий утримує ОСОБА_6 за одяг, а останній розмахує руками в напрямку обличчя потерпілого, який відходить і ухиляється від цих ударів. (а.с.55).

Також показання потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 показання яких співпадають з показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що в квітні 2023 року у дворі їхнього будинку відбулась сварка між ОСОБА_7 та сусідом із квартири АДРЕСА_4 , але вона не була безпосереднім свідком. Про вказану подію їй після роботи розповів її чоловік ОСОБА_11 . Наступного дня вранці, приблизно о 9:30 годині до них зайшов потерпілий ОСОБА_7 та вона побачила у нього над верхньою губою, ближче до середини, припухлість.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність зазначених показань свідків, не встановлено.

Показання потерпілого та свідків висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними, переконливими, вони повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця, способу, обставин отриманих ушкоджень, а також узгоджуються і з іншими доказами у справі.

Згідно з рапортом помічника чергового 26.04.2023 року о 18:46 надійшла заява до РУ про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який вчинив неправомірні дії щодо заявника ОСОБА_7 (а.с.53).

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.04.2023 року о 17:10 годині у ОСОБА_7 було прийнято письмову інформацію про вчинення відносно нього неправомірних дій гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.54).

Відповідно до акту судово-медичного обстеження №665 від 27.04.2023 року при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна та крововиливу в ділянці носо-губного трикутника, під слизову верхньої губи, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, могли виникнути 26.04.2023 року при обставинах, вказаних потерпілим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.60).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №802 від 18.05.2023 року при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна та крововиливу в ділянці носо-губного трикутника, під слизову верхньої губи, які утворилися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, могли виникнути 26.04.2023 року при обставинах, вказаних потерпілим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_7 могли утворитися за обставин, на які вказує як в протоколі допиту, так й в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.05.2023р. за його участю (а.с.71).

Згідно з відеозаписом, наявним на диску, видно, як у дворі будинку на мобільний телефон було знято частину розмови між потерпілим та обвинуваченим, поруч з якими були свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На даному відеозаписі обвинувачений із своєю дружиною постійно висловлювали претензії до потерпілого щодо повідомлення їм дати реєстрації ОСББ та після перерви відеозапису та ймовірної сварки знову висловлювали претензії до потерпілого зі словами: «давайте бийтеся» (а.с.77).

На переконання колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Показання свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого, була учасником конфлікту суд оцінив критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, давши їм оцінку, й своє рішення обґрунтував у вироку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Не може погодитися апеляційний суд і з доводами захисту про неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з показань свідків, які узгоджуються з показаннями потерпілого, відеозаписом, звукозаписом саме обвинувачений та його дружина в грубій формі висловлювалися до потерпілого, ображали його. Обвинувачений готувався до бійки віддав свій телефон дружині, провокативно наблизився до потерпілого, а коли той став утримувати його за одяг, неодноразово намагався його вдарити руками в обличчя, а після припинення бійки, пропонував битися далі. Як засвідчує відеозапис, падіння обвинуваченого було викликане не діями потерпілого, а лише через те, що ОСОБА_6 замахнувшись на потерпілого не втримався на ногах.

Твердження захисника про те, що потерпілий ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження і при інших обставинах є голослівними та спростовуються вищенаведеними доказами. Потерпілий пояснив, що двічі звертався до правоохоронних органів з одного і того ж приводу - дій ОСОБА_6 , вказані обставини підтверджуються протоколом його заяви та рапортом про телефонне повідомлення, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновком СМЕ.

Безпідставними також є доводи захисника, про недотримання вимог ст. 240 КПК України при проведенні слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_11 12.05.2023 в кабінеті відділу поліції, оскільки в даному випадку ними відтворювалися обставини заподіяння тілесного ушкодження потерпілому і з`ясування цього питання обов`язкової необхідності перебування на місці вчинення кримінального правопорушення не потребувало.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 з належною повнотою оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів досліджені судом першої інстанції докази повністю доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та спростовують версію сторони захисту про самооборону та про непричетність обвинуваченого до виявленого у потерпілого тілесного ушкодження.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, відповідно до ч. 1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України за вчинення кримінального проступку передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до 200 годин, або виправні роботи на строк до одного року.

На думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт суд першої інстанції ґрунтовних мотивів чому він призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення не навів.

Натомість обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, пенсіонер, інвалід третьої групи з дитинства, довічно має фізичну ваду руки, що може унеможливити виконання ним громадських робіт, які полягають у виконанні суспільно-корисних робіт.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вбачає підстави для призначення ОСОБА_6 менш суворого виду покарання визначеного санкцією ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення і даними про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: