Справа№487/5003/24
Провадження №1-кс/487/3439/24
УХВАЛА

Іменем України

18.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000929 від 10.06.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000929 від 10.06.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та російська федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні.

У результаті вищезазначених подій, в умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022 у тому числі місто Херсон з 01.03.2022 по 11.11.2022, перебувала під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, у тому числі військовослужбовців військ національної гвардії рф (далі внг рф), які входили до складу допоміжного пункту управління 50 окремої бригади оперативного призначення (далі 50 оброп) і складались з окремих підрозділів, зокрема, 143 полку оперативного призначення.

У березні жовтні 2022 року для досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва рф, в захоплених приміщеннях державних органів і установ міста Херсон організовано місця для нелегального ув`язнення, катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску для одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, 09.03.2022 приблизно о 12 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці внг рф, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за наказом та під керівництвом особи, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф, будучи озброєними, примусили діючого на той час начальника ізолятору тимчасового тримання № 1 ГУНП в Херсонській області (далі ІТТ № 1) віддати ключі від всіх приміщень ізолятору, тобто фактично захопили та встановили свій контроль над ІТТ № 1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 08.04.2022 невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур рф залучили до реалізації спільного плану військовослужбовця 143 полку оперативного призначення 50 оброп внг рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поклали на нього повноваження керівника серед підпорядкованого особового складу у кількості щонайменше семи військовослужбовців росгвардії, які забезпечували режим нелегального ув`язнення осіб, поміщених до ІТТ.

ОСОБА_6 був достовірно обізнаний про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

У період з квітня по червень 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлені військовослужбовці рф із застосуванням фізичного насильства, погрожуючи вогнепальною зброєю, порушуючи вимоги п. 1 статті 27 (насильство) та статті 147 (нелегальне ув`язнення та нелюдяне поводження) Конвенції, затримували потерпілих, які у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебували, жодної зброї не мали, участі у бойових діях не брали, тобто були особами, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції, як громадяни України, котрі не беруть активної участі у бойових діях та опинилися в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

У свою чергу ОСОБА_6 , діючи під керівництвом особи, обвинувальний акт стосовно якої скеровано до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур рф та за попередньою змовою з особами, обвинувальні акти стосовно яких направлено до суду, та іншими невстановленими військовослужбовцями рф, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, порушуючи ст. 147 Конвенції, за відсутності правових підстав, без складання будь-яких процесуальних документів, у період з квітня по червень 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у різні проміжки часу (від декількох годин до декількох місяців), із застосуванням фізичної сили в позасудовому порядку утримували в ІТТ № 1 нелегально ув`язнених мешканців міста Херсона та Херсонської області, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Потерпілого № 25, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , Потерпілого № 33, ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , Потерпілого № 34, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , Потерпілого № 22, ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_39 , ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_40 , ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_41 , ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_43 , ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_44 , ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_45 , ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_46 , ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_47 , ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_48 , ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_49 , ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_50 , ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_51 , Потерпілого № 8, ІНФОРМАЦІЯ_52 , ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_53 , ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_54 , ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_55 , ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_56 , ОСОБА_66 , ІНФОРМАЦІЯ_57 , ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_58 , ОСОБА_68 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Потерпілого № 40, ІНФОРМАЦІЯ_15 , та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Під керівництвом ОСОБА_6 , військовослужбовці внг рф поміщали вказаних потерпілих до камер завчасно підготовленої катівні, у приміщенні раніше захопленого ІТТ АДРЕСА_2 , де до них застосовувалося фізичне насильство, що виражалось у побитті руками, ногами, гумовими кийками, прикладами від автоматів по всьому тілу, голові та здійснювалось катування (тортури), зокрема електричним струмом.

Крім того, у період ув`язнення потерпілих в зазначеному місці несвободи, ОСОБА_6 безпосередньо та через підпорядкованих йому військовослужбовців внг рф, шляхом надання їм вказівок та розпоряджень, забезпечував режим нелегального ув`язнення, який був поєднаний з нелюдяним поводженням стосовно цивільних осіб.

Так, ОСОБА_6 , спільно та за попередньою змовою з військовослужбовцями внг рф, відносно яких обвинувальні акти направлено до суду та іншими невстановленими особами, порушуючи вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження), утримували потерпілих у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах. Камери, в яких вони знаходились були переповнені, без належної системи вентиляції, непридатні для тривалого перебування людини. Ув`язненим надавали їжу в обмеженій кількості не більше одного разу на день, або один раз на декілька днів, що викликало страждання від голоду. Потерпілі були позбавлені можливості виконувати гігієнічні процедури, прогулянки заборонялись. Також ув`язненні піддавалися вербальним погрозам позбавленням життя або заподіянням тілесних ушкоджень. Потерпілі не могли належним чином спати через відсутність необхідної кількості місць для відпочинку та були змушені слухати крики людей, які страждали від катувань. У разі необхідності останнім не надавалась медична допомога, тобто вони перебували в умовах, які загрожували їх життю та здоров`ю.

Отже, ОСОБА_6 та підпорядковані йому військовослужбовці внг рф утримували нелегально ув`язнених цивільних осіб в умовах несумісних з повагою до людської гідності, а використовувані ними способи та методи виконання заходів позбавлення свободи піддавали потерпілих стражданню та труднощам такої тяжкості, яка перевищувала неминучий рівень страждань, властивих ув`язненню.

Крім вказаного, в червні 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи в ІТТ № 1, будучи керівником серед військовослужбовців росгвардії, які забезпечували режим нелегального ув`язнення осіб, поміщених до ІТТ віддавав накази на жорстоке поводження з цивільними особами, які утримувались в камері № 10, а саме ОСОБА_7 та Потерпілим № 40, чим порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 147 (нелюдяне поводження) Конвенції та ст. 75(2) Додаткового протоколу І (заборона насильства в будь-якій формі).

Так, 24 травня 2022 року вранці (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) двоє невстановлених військовослужбовців рф, перебуваючи на одній з вулиць с. Чорнобаївка Херсонського району, будучи озброєними вогнепальною зброєю та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали (нелегально ув`язнили) цивільного Потерпілого № 40, ІНФОРМАЦІЯ_15 , після чого доставили до ІТТ № 1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він утримувався до 19.10.2022.

У середині червня 2022 року приблизно о 00.00 годині (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи у порушення п. 1 ст. 27 (насильство), ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження) та ст. 75 Протоколу І, перебуваючи в камері № 10 з метою заподіяння сильного фізичного болю та страждань, віддав усний наказ особі, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, про застосування фізичного насильства до осіб, які утримувались в цій камері, у тому числі до Потерпілого АДРЕСА_3 . Реалізуючи протиправний наказ ОСОБА_6 , особа, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, змусив ув`язнених виконувати надмірні для людського організму навантаження, які полягали у здійсненні фізичних вправ (віджимання від підлоги) всупереч їх можливостям, внаслідок яких потерпілі отримували фізичний біль та страждання, що є нелюдяним поводженням щодо них. У той момент, коли через виснаження організму Потерпілий № 40 припинив виконувати зазначені фізичні вправи, ОСОБА_6 віддав усний наказ особі, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, примусити потерпілого продовжувати віджиматись. Виконуючи вказаний наказ ОСОБА_6 , особа, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, нанесла потерпілому не менше 20 ударів ногою в область спини, примушуючи останнього підвестись.

Також, 27 травня 2022 року приблизно о 10 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) восьмеро невстановлених військовослужбовців рф, перебуваючи на дачній ділянці АДРЕСА_4 , погрожуючи вогнепальною зброєю, із застосуванням фізичного насильства, без складання процесуальних документів, затримали цивільного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого доставили до ІТТ № 1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він утримувався до 12.07.2022.

20.06.2022 приблизно о 01.00 годині (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи у порушення ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження), перебуваючи в камері № 10 з метою заподіяння сильного фізичного болю та страждань, віддав усний наказ невстановленому військовослужбовцю рф про застосування фізичного насильства до нелегально ув`язнених осіб, які утримувались в цій камері, у тому числі до потерпілого ОСОБА_7 . Реалізуючи протиправний наказ ОСОБА_6 , невстановлений військовослужбовець рф, змусив ув`язненого ОСОБА_7 виконувати надмірні для людського організму навантаження, які полягали у здійсненні фізичних вправ (віджимання від підлоги) всупереч його можливостям, внаслідок яких потерпілий отримував фізичний біль та страждання, що є нелюдяним поводженням щодо нього.

Тобто, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з особами обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду, іншими військовослужбовцями рф та представниками силових структур російської федерації, що знаходились на території тимчасово окупованого м. Херсона, порушив закони та звичаї війни, а саме вчинив: жорстоке поводження з цивільним особами, які утримувались в приміщенні ІТТ № 1, що виражалось у нелюдяному поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, сну, можливості виконувати гігієнічні процедури, ненадання медичної допомоги, заборона прогулянок, погрози позбавленням життя або заподіянням тілесних ушкоджень); інші порушення законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні цивільних осіб, котрі перебувають під захистом; а також віддав накази на жорстоке поводження з цивільними особами ОСОБА_7 та Потерпілим № 40, а саме: на нелюдяне поводження (примушування до фізичних навантажень всупереч можливостям людського організму, внаслідок яких потерпілі отримували фізичний біль та страждання), та завдання сильних фізичних страждань Потерпілому № 40 (побоїв і тілесних ушкоджень), тобто на вчинення катувань останніх, чим порушив ст.ст. 27, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І Конвенції.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням.

У клопотанні слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук, у зв`язку із чим звернувся із зазначеним клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000929 від 10.06.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо переліку злочинів, серед яких наявний передбачений ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

01.06.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, яке вручено йому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, згідно ч.8 ст. 135 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку про достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. Підозра підтверджується доданими до клопотання доказами, зокрема, протоколами допиту потерпілих; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновком експерта.

Наявні у клопотанні відомості у сукупності вказують на те, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, слідчий суддя враховує, що у матеріалах наявні відомості про те, що ОСОБА_6 викликався до органу досудового розслідування на 05.06.2024 р., 06.06.2024 р., 07.06.2024 р., однак не з`явився. Повістки про виклик йому вручені у спосіб згідно ч.8 ст. 135 КПК України.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч.1 ст. 297-4 КПК України для задоволення клопотання, доведені, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000929 від 10.06.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1