Справа №:755/5522/21
Провадження №: 1-в/755/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, установив:

фахівець районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області подав до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання указаного засудженого (особу в інтересах якої подано клопотання), у зв`язку із закінченням строків давності визначених ст. 80 КК щодо виконання обвинувального вироку відносно нього.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак Суд, враховуючи положення ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Як установлено судом, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Вирок набрав законної сили 06 серпня 2021 року.

Станом на день звернення до суду з цим клопотанням вирок не виконано.

Вимога на судимість не містить інформації про набуття засудженим у рамках інших кримінальних проваджень статусу підозрюваного, у розрізі норм ст. 42 КПК, протягом строк виконання указаного вироку.

Разом з тим, згідно ст. 152 КВК України підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Стаття 80. Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку КК із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі .

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Тобто, наведеною статтею КК України передбачається нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строк, сплив яких є безумовною підставою звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строків давності.

З урахуванням того, що

(1) початком перебігу строку давності, котрий підлягає установленню, у порядку ст. 80 КК, є день набрання чинності обвинувальним вироком (див. з цього питання ухвалу Верховного Суду України від 09 липня 2009 року у справі № 5-1316км09);

(2) якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженого, то такі дії не можна кваліфікувати, як ухилення від відбування покарання (див. з цього питання ухвалу ВССУ від 15 листопада 2012 року у справі № 5-4904км12);

(3) правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватись із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі свідчить про ухилення його від відбування покарання (див. з цього питання судове рішення Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року в справі № 5-324к15);

(4) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає в тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана-винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно (див. з цього питання судове рішення Верховного Суду України від 24 грулня 2015 року в справі № 5-324к15).

Вказані стандарти оцінки питання ухилення сформовані ВСУ та ВВСУ щодо покарання у виді штрафу, на переконання суду, стосується і покарання у виді громадських робіт, а правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування цього покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватись із самим фактом не відбуття засудженим строку громадських робіт, бо лише цей факт (не відбуття) сам по собі свідчить про ухилення від відбування покарання.

Таким чином, викладене свідчить, що відсутні правові перешкоди для звільнення від відбування покарання особи в інтересах якої подано звернення, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Отже, подання представника органу пробації про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає до задоволенню, а особа, у інтересах якої подано звернення вказаному звільненню у порядку ст. 80 КК (див. з питання алгоритму формування резолютивної частини про звільнення у порядку ст. 80 КК від відбування покарання особи ухвалу ВССУ від 15 листопада 2012 року у справі № 5-4904км12).

На підставі викладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, Суд постановив:

подання - задовольнити.

На підставі ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_1