Справа № 163/1881/23
Провадження № 1-кп/163/33/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000082 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коростень Житомирської області, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, монтера колії 4 розряду ПАТ «Коростенський завод залізобетонних шпал», неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 близько 20:45 години 23 квітня 2023 року під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Ягодин", що по АДРЕСА_2 умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" як підставу перетину кордону надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01 лютого 2023 року на своє ім`я, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017, з недостовірними відомостями про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, завірене відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 », з підробленим підписом начальника вказаної установи, яке відповідною установою не видавалось та не посвідчувалось.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину за інкримінованим обвинуваченням не визнав і показав, що після проходження у січні 2023 року медичної комісії отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01 лютого 2023 року. Під час перетину державного кордону в Львівській області інспектори прикордонної служби повідомили, що права на перетин він не має, оскільки в цьому тимчасовому посвідченні відсутні записи про виключення його з військового обліку. В подальшому повторно направився до військомату, однак проставити відмітку у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного про виключення його з військового обліку працівники РТЦК та СП відмовили. Через декілька тижнів зателефонувала невідома особа та запропонувала зустрітись. Під час зустрічі ця особа надала ОСОБА_4 нове тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відміткою «визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку», за що він надав невідомій особі готівку в розмірі 200 доларів США. Оскільки цей документ був ідентичний посвідченню, який отримав ІНФОРМАЦІЯ_3 вважав, що він є дійсним. Їдучи повторно до Республіки Польща, працівники прикордонної служби виявили в документі ознаки підробки.

Висловлену захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заяву щодо необхідності оголошення в судовому засіданні перерви для підготовки до судових дебатів суд розцінює не інакше як відмову від виступу у судових дебатах з огляду на таке.

Зазначене кримінальне провадження перебуває на розгляді суду з 17 серпня 2023 року, за своїм об`ємом має незначну кількість доказів, які були досліджені в судовому засіданні 28 листопада 2023 року. На заяву захисника від 11 червня 2024 року про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення з метою підготовки до судових дебатів суд більш як за дві години до початку призначеного на 14:30 годину 12 червня 2024 року судового засідання надав матеріали кримінального провадження захиснику для ознайомлення. Під час судового засідання захисник заявив клопотання про оголошення перерви для підготовки до судових дебатів. Клопотання суд задовольнив, надав захиснику 20 хв для підготовки до судових дебатів. Після цього, на стадії судових дебатів захисник повторно заявив аналогічне клопотання, на що суд запропонував йому ще 20 хвилин перерви, однак захисник заявив, що цього часу йому буде недостатньо.

Враховуючи такий хід процесу, завершення дослідження письмових доказів ще пів року тому, відсутність інших для дослідження доказів, захисник як кваліфікований юрист розумів, що кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії судового розгляду, а відтак і необхідність підготовки до судових дебатів. Таке його розуміння підтверджується надісланою ним 11 червня 2024 року заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Крім цього, обвинувачений в судовому засіданні дав показання, а це свідчить про узгодженість захисної тактики з адвокатом, тому наданий цього дня захиснику час для підготовки до судових дебатів з огляду на кількість доказів, обсяг обвинувачення та сформовану тактику захисту, суд вважає достатнім.

За викладених обставин, процесуальна поведінка захисника обвинуваченого щодо необхідності оголошення в судовому засіданні перерви має ознаки зловживання процесуальними правами і спрямована виключно на затягування судового розгляду.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України доведена наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення доказами, із дослідження та аналізу яких встановлено таке.

Згідно внесених 24 квітня 2023 року відомостей в ЄРДР за ознаками ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_4 близько 20:45 години 23 квітня 2023 року під час проходження прикордонного контролю в МАПП «Ягодин» надав працівнику прикордонної служби тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з ознаками підробки.

Під час проходження прикордонного контролю встановлено ознаки повної підробки поданого ОСОБА_4 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, через що інспектором прикордонної служби зроблено заяву на здійснення поглибленої перевірки документа.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 23 квітня 2023 року надане ОСОБА_4 до прикордонного контролю тимчасове посвідчення військовозобов`язаного не відповідає встановленому зразку, розміри відміток в документі не відповідають встановленому зразку, товщина ліній та розміри літер, цифр відмітки не відповідають оригіналу, підписи посадових осіб підроблені.

Зазначене слугувало підставою для повідомлення працівником прикордонної служби на службу « НОМЕР_3 » та виїзду на місце події слідчо-оперативної групи, що підтверджується рапортом старшого інспектора чергового чергової частини ВП № 1 ( АДРЕСА_3 від 23 квітня 2023 року.

З протоколу огляду місця події від 23 квітня 2023 року встановлено, що в службовому приміщенні МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » виявлено і вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.02.2023 року виданого другим ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Відповідно до висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 28 квітня 2023 року № СЕ-19/103-23/4490-ДД відбитки гербових печаток та штампів у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 01.02.2023 року видане ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 нанесені контактним способом з використанням кліше печаток та кліше штампів, а наявні у них підписи виконані рукописним способом з використанням кулькових пишучих приладів пастами чорного та синього кольорів.

З протоколу огляду речей та документів від 09 травня 2023 року встановлено, що в приміщені відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 добровільно видав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.02.2023 року виданого другим ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 25 травня 2023 року № СЕ-19/103-23/5444-ДД відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_7 , відбитки штампів «ВЗЯТО на військовий облік» та «ЗНЯТО з військового обліку» у тимчасових посвідченнях військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданих на ім`я ОСОБА_4 , нанесені контактним способом з використанням кліше печаток та кліше штампів. Підписи у цих посвідченнях виконані рукописним способом з використанням кулькових пишучих приладів пастами синього та чорного кольорів;

- відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_7 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , вилученому 23.04.2023 у МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », нанесені не печаткою ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- відбитки штампів «ВЗЯТО на військовий облік», «ЗНЯТО з військового обліку» ІНФОРМАЦІЯ_7 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , вилученому 23.04.2023 у МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », нанесені не штампами «ВЗЯТО на військовий облік», «ЗНЯТО з військового обліку» ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_7 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 , добровільно виданому 09.05.2023, нанесені печаткою ІНФОРМАЦІЯ_8

-відбитки штампів «ВЗЯТО на військовий облік», «ЗНЯТО з військового обліку» ІНФОРМАЦІЯ_7 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , добровільно виданому 09.05.2023, нанесені штампами «ВЗЯТО на військовий облік», «ЗНЯТО з військового обліку» ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зміст вилучених у ОСОБА_4 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 в МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та добровільно ним виданого працівникам поліції, що містить таку ж серію та номер є ідентичним окрім графи 8, де в першому зазначено «Призивною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 зарахований у запас 01.02.2023 р. визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст.47 «а» Гр1 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_10 », у другому « ІНФОРМАЦІЯ_11 зарахований у запас 06.10.2004 р згідно ЗУ «Про ВО і ВС» ст.18 п.п.1.1».

У відповіді від 27 квітня 2023 року № 10/2220 на запит дізнавача ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначив, що згідно копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 (вилученого в МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») вбачається, що рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 від 01.02.2023 року вищевказаного громадянина визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст.47 А графа І Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402. Відповідно до п.3.1 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарською комісією військових комісаріатів, про що робиться відповідний запис в Журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду КоростенськогоРТЦК та СП (Далі-Журнал), запис про військовозобов`язаного гр. ОСОБА_4 01.02.2023 рік в Журналі відсутній. Додатково зазначив, що посадові особи зазначені в копії вилучених військово-облікових документах на даний час перебувають на відповідних посадах в ІНФОРМАЦІЯ_12 . Автентичність підписів проставлених в тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 посадовою особою заперечується.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 333-2023 від 04 липня 2023 року на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 усвідомлював свої дії та міг ними керувати.

Обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що отримав посвідчення від працівника РТЦК та СП, а тому вважав, що воно не підроблене.

Такі твердження ОСОБА_4 повністю спростовуються дослідженими доказами, а обізнаність ОСОБА_4 про підробку тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та свідоме, умисне його використання 23.04.2023 під час проходження прикордонного контролю вочевидь доводиться тим, що по перше на його звернення до РТЦК та СП з вимогою про виключення його з військового обліку було відмовлено, по друге підроблене посвідчення ОСОБА_4 отримав від невідомої особи і жодних медичних оглядів чи повторної процедури подачі документів на отримання посвідчення не проходив, хоча був обізнаний з етапами його отримання. Крім цього, ОСОБА_4 показав, що невідома особа запросила за тимчасове посвідчення військовозобов`язаного кошти в сумі 200 доларів США. Оскільки видача тимчасових посвідчень військовозобов`язаних особам, які непридатні до військової служби з виключенням з військового обліку здійснюється безоплатно, надання ОСОБА_4 невідомій особі 200 доларів США в якості оплати за надане йому тимчасове посвідчення суд розцінює не інакше як його свідоме розуміння того, що цей документ створений не у встановленому законодавством порядку і є підробленим.

Отже, вищенаведеними доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку достатньо і обґрунтовано доводиться винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні передбаченого ч.4 ст.358 КК України кримінального правопорушення.

Крім цього, за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, в лютому 2023 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 через месенджер «Фейсбук» вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою та домовився про виготовлення на своє ім`я документу, який надає право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017 року. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні підроблених документів ОСОБА_4 за допомогою додатку «Месенджер» переслав невстановленій особі свої персональній дані та власну фотокартку для подальшого використання при виготовленні підробленого документу. Невстановлена особа, діючи за попередньою змовою, використовуючи персональні дані ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки виготовила на ім`я ОСОБА_4 підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.02.2023, в яке вклеїла фотокартку останнього та внесла недостовірні відомості про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, та нанесла відтиски печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 », підробивши підпис начальника вказаної установи. В подальшому наприкінці лютого 2023 року невстановлена особа під час особистої зустрічі в місті Коростень Житомирської області передала ОСОБА_4 вказане вище підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, за яке ОСОБА_4 оплатив кошти в сумі 200 доларів США.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України як пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В цій частині обвинувачення суд дійшов такого висновку.

Стаття 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відомості за ознаками ч.4 ст.358 КК України в ЄРДР внесені 23квітня 2023 року на підставі повідомлення працівника прикордонної служби, а за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України 08травня 2023 року на підставі рапорту дізнавача СД ВП № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 08травня 2023 року.

Із рапорту дізнавача вбачається, що його зміст є ідентичним змісту обвинувального акту за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, при цьому будь-яких посилань на джерела такої інформації, які б в розумінні ст.84 КПК України могли слугувати доказом у кримінальному провадженні, цей рапорт не містить.

Жодних доказів, які б підтверджували викладені у рапорті дізнавача факти та обставини, сторона обвинувачення суду не надала.

Сам же рапорт дізнавача не є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні в розумінні норм КПК України.

Усі надані прокурором докази підтверджують лише вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і ці докази наведені вище у підтвердження доведення саме обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні за змістом положення також закріплені у ст.17 КПК України.

Зокрема, ч.2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Доведення вини особи «поза розумним сумнівом» є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.

Тобто, стандарт доведення "поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к). Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідність дотримання судом вказаного стандарту також неодноразово була зафіксована в рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад в рішенні від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", в якому ЄСПЛ зазначив, що докази вини особи повинні випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні "Севтап Везнедароглу проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що ніхто не повинен піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена поза розумним сумнівом.

Всупереч вищенаведеному, сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

За обставинами цієї справи судом достовірно і безсумнівно встановлено, що ОСОБА_4 використав підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , надавши його працівнику Державної прикордонної служби України в пункті пропуску під час виїзду з України, і його дії в цій частині правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

Вказані ж в обвинувальному акті обставини щодо виготовлення цього документу за попередньою змовою групою осіб, у якій обвинувачений діяв як пособник, жодними доказами не доведені.

У який спосіб та ким саме, обвинуваченим чи іншою особою (особами), були виготовлені підроблені документи по справі не встановлено.

За таких обставин та відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу цього кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за доведеним і встановленим під час судового розгляду обвинуваченням за ч.4 ст.358 КК України суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Сам обвинувачений є особою молодого віку, проживає у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризуються з позитивної сторони, за станом здоров`я виявляє клінічні ознаки невротичного розладу з емоційно-вольовою нестійкістю по астено-невротичному типу, рухомими нав`язливостями.

Також суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі мету його вчинення обвинуваченим, яка є очевидною з огляду на ведення в Україні з 24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану та у зв`язку із цим запровадженими на законодавчому рівні обмеженнями щодо перетину державного кордону.

З огляду на вищенаведене у своїй сукупності, а також умисність дій обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення кримінального правопорушення, відсутність жодної пом`якшуючої покарання обставини, обрану стратегію захисту, яка безумовно виключає щире каяття винного у скоєному та намагання у будь-який спосіб уникнути відповідальності, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі.

Призначення менш суворого виду покарання у даному випадку буде недієвим та не забезпечить виправлення засудженого.

Крім цього, незважаючи на характеризуючі дані обвинуваченого, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому не вбачає підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Призначення обвинуваченому покарання у виді реального обмеження волі, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено і суд не вбачає підстав для його застосування з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення цього вироку до виконання.

ОСОБА_4 у пред`явленому йому за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України обвинуваченні визнати невинуватим за недоведеністю в його діянні складу злочину і по суду виправданим.

Речові докази:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01 лютого 2023 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вилучене у МАПП «Ягодин», яке зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000082,- залишити у матеріалах цього провадження, скасувавши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 25квітня 2023 року арешт;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01 лютого 2023 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , добровільно видане ОСОБА_4 09.05.2023, яке повернуто ОСОБА_4 , надати останньому в повне розпорядження.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 6692 (шість тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні судових витрат на проведення судових технічних експертиз документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1