Справа № 623/3040/21
Провадження № 1-в/638/138/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові клопотання начальника Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у вигляді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, у виді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, на підставі ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 10 грудня 2021 року до Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області на виконання надійшов вирок Ізюмського міськрайсуду Харківської області від 07 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_7 . Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Станом на 10 грудня 2021 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу.

Надалі, 15 грудня 2021 року ОСОБА_7 з`явився до УОПП та повідомив, що являється пенсіонером, у зв`язку з чим не має матеріальної можливості одразу сплатити всю суму призначеного штрафу. Засуджений ОСОБА_7 надав квитанцію про сплату 500 грн. 00 коп.

У зв`язку із зазначеним вище, 15 грудня 2021 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області направлено подання відповідно до частини третьої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо розгляду питання про розстрочку виплати несплачепої суми штрафу або заміну несплачепої суми штрафу відповідно до закону відносно засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року розстрочено виплату несплачепої суми штрафу, призначеного Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 07 жовтня 2021 року, в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, залишилась несплаченою в розмірі 16500 грн. 00 коп. щомісячно рівними частинами, по 1375 грн. 00 коп. строком на 12 місяців.

Засуджений ОСОБА_7 08 лютого 2022 року та 17 лютого 2022 року відповідно сплатив суму штрафу з розстрочкою по 1375 гри. 00 копійок.

Надалі, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, зв`язок із засудженим ОСОБА_7 було втрачено та, відповідно, штраф не сплачувався. В період часу з 24 лютого 2022 року по 4 квітня 2023 року Ізюмський РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не працював. З метою встановлення причин невиконання вироку суду та місцезнаходження засудженого ОСОБА_7 , в телефонній розмові опитана односельчанка ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , яка повідомила, що с. Топольське, Ізюмського району, Харківської області повністю зруйновано. Відповідно до отриманого повідомлення з Оскільської військової адміністрації, с. Оскіл, Ізюмського району, Харківської області, засуджений ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає. Згідно з повідомленням Департаменту соціального захисту населення ДСЗН ХОДА, засуджений ОСОБА_7 не перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до повідомлення Головного управляння пенсійного фонду України в Харківській області, засуджений ОСОБА_7 в грудні 2022 року отримав пенсію за березень, червень, серпень 2022 року через поштове відділення. З 01 січня 2023 року року ОСОБА_7 поновлено виплату пенсії згідно його заяви від 14 лютого 2023 року.

Станом на 26 червня 2023 року Ізюмський РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не отримав від засудженого ОСОБА_7 документа про сплату штрафу.

З урахуванням викладеного та на підставі частини 4 статті 26 КВК України до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено подання щодо питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_7 відповідно до закону.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22, територіальна підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області визнана за Полтавським районним судом Полтавської області.

Згідно з ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01 травня 2023 року в поданні Ізюмського РВ № 2 щодо заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону відмовлено.

ОСОБА_7 22 червня 2023 року направлено повідомлення поштою про необхідність сплати штрафу певними частинами, про що він мав повідомити Ізюмський РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Також, 22 червня 2023 року здійснений телефонний дзвінок старості Комишуваської сільської ради ОСОБА_10 , з метою встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_7 . В розмові староста повідомив, що ОСОБА_11 майже не ходить та вживає спиртні напої, зобов`язався передати ОСОБА_7 про необхідність явки до УОПП та сплату штрафу, але засуджений до відділу пробації не з`явився, штраф не сплачує. 16 серпня 2023 року та 09 жовтня 2023 року повторно здійснено дзвінок старості Комишуваської сільської ради ОСОБА_10 , в телефоній розмові останній повідомив, що ОСОБА_7 знаходиться вдома в с. Топальсе, Ізюмського району, Харківської області та також продовжує вживати спиртні напої.

Станом на 10 жовтня 2023 року штраф в розмірі 16500 грн. 00 коп. розстрочений на 12 місяців рівними частинами по 1375 грн. 00 копійок, засудженим ОСОБА_7 не сплачується. Ураховуючи викладене Ізюмським РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 10 жовтня 2023 року направлено подання відносно ОСОБА_7 , 1956 року народження, для відповідного реагування та вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 Кримінального кодексу України. Згідно з отриманою інформації від 18 січня 2024 року СД Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області в задоволенні подання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України відмовлено.

23 листопада 2023 року засуджений ОСОБА_7 з`явився до УОПП та пояснив, що штраф не сплачував так як з початком повномасштабного вторгнення РФ с. Топальське, Ізюмського району Харківської області перебувало в окупації, пенсії він не отримував, відділення банків не працювали, у зв`язку з чим штраф ним не сплачувався. ОСОБА_7 зобов`язався надалі сплачувати суму штрафа з розстрочкою у розмірі 1375 грн. 00 коп. Станом на січень 2024 року засуджений ОСОБА_7 сплатив суму виплати штрафу з розстрочкою, а саме 1375 грн.00 коп. 15 грудня 2023 року та 1375 грн. 00 коп. 16 січня 2024 року.

З урахуванням викладеного вище, начальник уповноваженого органу з питань пробації звернулась до суду на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з якими особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Представник уповноваженого органу з питань пробації разом з клопотання направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляду без участі представника пробації, клопотання підтримала, просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував, про що надав письмову заяву.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Технічна фіксація засідання не здійснювалась на підставі положень статті 107 КПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень. Вирок набрав законної сили 06 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Суд констатує, що уповноваженим органом з питань пробації вжито всіх необхідних заходів щодо виконання даного вироку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15, зазначеного у постанові від 24 грудня 2015 року, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Судом взято до уваги, що Ізюмським РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 10 жовтня 2023 року направлялося подання відносно ОСОБА_7 , 1956 року народження, для відповідного реагування та вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 Кримінального кодексу України. Згідно з отриманою інформації від 18 січня 2024 року СД Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області в задоволенні подання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України відмовлено

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, про звільнення від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, від відбування покарання, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий