Справа № 367/2223/20
Провадження по справі № 1-кп/367/139/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001474 від 22.08.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Буча Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а саме: в тому, що він 21.08.2019, близько 10 год. 40 хв. (точний час не встановлено), керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI А3» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », здійснюючи на ньому рух по проїзній частині вул. Садової з боку вул. Степанівської в напрямку вул. Джерельної в м. Ірпінь Київської області, а саме проїжджаючи нерегульоване перехрестя вул. Садової та пров. Лермонтова, поряд з буд. № 65-а в м. Ірпінь Київської області, в порушення вимог п. 10.1. та п. 16.13. Правил дорожнього руху України, де вказано; «п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «п. 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч», проявляючи злочинну недбалість, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при виконанні повороту ліворуч, не надав дорогу мотоциклу марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Садовій в напрямку вул. Степанівська в м. Ірпінь Київської області, тобто в зустрічному напрямку руху відносно автомобіля марки «AUDI А3» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 та внаслідок чого відбулось зіткнення передньою частиною автомобіля марки «AUDI АЗ» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з передньою частиною мотоцикла марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження, у вигляді відкритих багатоуламкових внутрішньо суглобових переломів кісток обох гомілок зі зміщенням уламків, а також перелому кісток гомілок середньої третини, рваних ран обох нижніх кінцівок, а також саден тулуба, кінцівок з розвитком посттравматичного шоку 1 ст., що відносяться до тяжких тісних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Потерпілим пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на його користь матеріальну шкоду в сумі 899010грн, а також моральну шкоду на загальну суму 500000грн. В ході розгляду кримінального провадження представником позивача ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 подано заяву про зменшення позовних вимог (нова редакція) до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 377764,12грн., з яких: вартість матеріальної шкоди на загальну суму 76 151 (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 15 коп.; витрати на лікування на загальну суму 115 684 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 67 коп.; втрачений заробіток (дохід) за період з 21.08.2019 по 01.03.2021 в розмірі 185 928 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 30 коп.; 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та орієнтовний розмір судових витрат на суму 50 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що в порядку ст. 128 КПК України, під час кримінального провадження було пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_4 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ГАРДІАН» цивільний позов на загальну суму 1 399 010,00 грн., з яких: 500 000,00 грн. моральна шкода; 150 000,00 грн. втраченого заробітку; 670 435,00 грн. вартість відновлення та повернення мотоциклу; 78 575,00 грн. вартість лікування, оперативного втручання, протезування, ліків та інше. 03.09.2020 Ірпінським міським судом Київської області було прийнято ухвалу по справі № 367/2223/20, якою в задоволенні його клопотання про залучення в якості співвідповідача ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» відмовлено. Тому виникла необхідність подати позов в новій редакції з наступних мотивів. Згідно цивільного позову, заявлено стягнення витрат, пов`язані із ремонтом та поверненням мотоциклу, зокрема: вартість стоянки, на яку було поміщено його транспортний засіб - 4 140,00 грн., евакуатор - 1 600,00 грн, оцінка вартості витрат на відновлення мотоциклу, проведена майстрами «SUZUKI SERVICE» ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» - 5 886,00 грн, згідно калькуляції ремонтних робіт, проведеної офіційним представником «SUZUKI SERVICE» ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ», вартість відновлення мотоциклу становитиме 658 809,00 грн. Таким чином загальна вартість ремонту та повернення мотоциклу заявлена у цивільному позові склала 670 435,00 грн. Згідно висновку експертного дослідження від 10.07.2020 № 16456/20/54, вартість матеріального збитку завданого йому, як власнику КТЗ, станом на дату проведення дослідження (30.06.2020) складає 62 460,00 грн. Звертає увагу суду, що згідно висновку (аркуш 15), на підставі калькуляції № С 16456-20, вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування фізичного зносу складає 387 526,59 грн. Вартість проведеної експертизи, на підставі рахунку № 1449 від 10.07.20, склала 1765,15 грн. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1192 ЦК України, враховуючи що вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, вважає, що буде законним та обґрунтованим просити суд стягнути з ОСОБА_4 вартість матеріальної шкоди, завданої майну, на загальну суму 76 151,15грн.: ринкова вартість КТЗ на момент проведення дослідження (новий доказ) - 62460,00грн., вартість проведеної експертизи (висновку) (новий доказ) - 1765,15грн., вартість стоянки, на яку було поміщено КТЗ - 4440,00грн., евакуатор - 1600,00грн., оцінка вартості витрат на відновлення мотоциклу, проведена майстрами «SUZUKI SERVICE» ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» - 5886,00грн. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що ОСОБА_4 позбавив його кількох років повноцінного життя, з його вини він став інвалідом І групи, саме тому оцінив завдану йому моральну шкоду в 500 000,00 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та наполягає на її стягненні з ОСОБА_4 в повному обсязі. Загальна вартість лікування, оперативного втручання, протезування, ліків та багато чого іншого, на день подання позову склала 296 877,00 грн. Станом на сьогоднішній день, з урахуванням останньої операції проведеної після подання цивільного позову, загальний розмір витрат понесених на лікування складає 343 989,67 грн. ОСОБА_4 жодного разу не поцікавився його станом здоров`я ані особисто, ані по телефону. Від адвоката відповідача, в період з 21.08.2019 по 02.10.2019, було отримано відшкодування витрат на лікування на загальну суму 228 305,00 грн. Таким чином, станом на день подання даної заяви, з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування, в період з 02.10.2019 по 27.08.2020, на загальну суму 115684,67грн. (343 989,67- 228 305,00).У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон про ОСЦВВНТЗ) мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення І групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. До злочину вчиненого ОСОБА_4 , утримував свою сім`ю: дружину та двох малолітніх дітей і навіть мав змогу допомагати їхнім з дружиною батькам, але з моменту ДТП тривалий час перебував у лікарнях, а через те, що сів в інвалідний візок і став інвалідом І групи, взагалі втратив роботу (працездатність). Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 відмовився добровільно компенсувати йому втрачений заробіток і вжити заходів та допомогти його родині, дружина була вимушена почати терміново шукати роботу, щоб годувати їхніх дітей. Наразі, для забезпечення потреб своєї сім`ї він вимушений позичати гроші, оскільки повністю втратив працездатність, що підтверджується довідкою 193 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 708127. До ДТП, багато років займався ремонтними роботами, брав об`єкти різної складності під ключ та виконував комплексні ремонти, а його середньомісячний дохід складав 25 000,00 грн. Саме так суму йому необхідно було заробляти, що б мати змогу утримувати свою родину. Нажаль, не може офіційно довести свій дохід до ДТП, оскільки всі будівельні роботи виконував на підставі калькуляцій із замовником без укладення договорів у відповідності до вимог чинного законодавства України. Якщо ж керуватись ст. 26 Закону про ОСЦВВНТЗ, то за втрату працездатності нараховується страхове відшкодування в розмірі 150 228,00 грн. (36*4 173,00 грн. - мінімальна заробітна плата у місячному розумінні з 01.01.2019). В свою чергу, якщо здійснити розрахунок за абз. 3 ч. 3 ст. 1197 ЦК України на підставі звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації - будівельника, виходячи із даних складених Головним управлінням статистики м. Києва, то середня заробітна плата штатних працівників за видом економічної діяльності будівництво складала: у 2019 році за кожен місяць: вересень 9460грн., жовтень 9379грн., листопад 9631грн., грудень 12560грн.; у 2020 році за кожен місяць: січень 10010грн., лютий 9778грн., березень - 9321грн, квітень 8394грн., травень 9056грн., червень 10268грн. Таким чином, середній розмір заробітної плати будівельника складає 9 785,70 грн. (97 857 грн./10 місяців), вважає за необхідне використовувати середній розмір для здійснення розрахунку втраченого заробітку для зручності розрахунку та забезпечення його права передбаченого ст. 1202 ЦК України на одноразове відшкодування шкоди, але не більш як за три роки наперед. Відповідно до довідки 193 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 708127 йому призначено І групу інвалідності до 01.03.2021. Розрахунок втраченого заробітку (доходу) в період з 21.08.2019 (дата ДТП) до 01.03.2021(дата призначення І групи інвалідності): період 19міс., середній дохід 9785,70грн., всього - 185 928,30грн. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що він позбавлений можливості довести свій реальний дохід до ДТП та змушений використовувати показники середнього доходу будівельників, просить суд стягнути з відповідача втрачений ним заробіток (дохід) за період з 21.08.2019 по 01.03.2021 в розмірі 185 928,30 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 30 коп. Щодо понесених витрат на правничу (правову) допомогу пояснює наступне. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: надання правової (правничої) допомоги під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001474 від 22.08.2019 (фіксована вартість гонорару) - 15 000,00 грн., надання правової (правничої) допомоги по складенню цивільного позову, підготовці додатків до нього, поданню - 5 000,00 грн., участь в одному судовому засіданні 27.05.2020 Ірпінського міського суду Київської області - 2 500,00 грн., участь в одному судовому засіданні 21.07.2020 Ірпінського міського суду Київської області (засідання було знято з розгляду) - безкоштовно, підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву - 2 500,00 грн., складення та подання процесуальних документів до Ірпінського міського суду Київської області: заява про зменшення позовних вимог (2 години робочого часу); клопотання про залучення співвідповідача (1 година робочого часу); клопотання про арешт майна обвинуваченого (2 години робочого часу) (загалом 5 один робочого часу по 1 000,00 грн. за кожну відпрацьовану годину) - 5000,00 грн.; участь в одному судовому засіданні за фіксованим розміром гонорару - 2 500,00 грн.; складення будь-якого процесуального документу -1 000,00 грн. за кожну відпрацьованому годину. Таким чином, орієнтовна сума витрат на правничу (правову) допомогу складатиме 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн., з яких: вже понесені витрат - 30 000,00 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. та 20 000,00 (двадцять тисяч) грн. орієнтовний. Таким чином, за результатами загальної кількості наданої правової (правничої) допомоги буде розрахована загальна вартість понесених на неї витрат. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу (правову) допомогу будуть подані із урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Цивільним відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Згідно якого він повністю не визнає пред`явлені до нього позовні вимоги про відшкодування 500000грн.00 коп. моральної шкоди, не визнає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди 76 151 грн. 15 коп., не визнає вимоги в частині витрат на лікування у сумі 115 684 грн. 67 коп., не визнаю і заперечую проти задоволення позовних вимог у сумі 185 928 грн. 30 коп. за втрачений заробіток, не визнаю витрати орієнтовні у розмірі 50 000 грн. з наступних підстав. Позивач просить суд стягнути моральну шкоду, у розмірі 500000грн. При цьому свої вимоги в цій частині обґрунтовує перенесеними відчуттями фізичного болю та страждань, яких позивач, за його доводами, зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я внаслідок ДТП. Також зазначає, що зазнав душевних страждань у зв`язку із: відчуттям фізичного болю; порушення та зміну укладу його життя; понесенням матеріальних збитків у діяльності та витратою коштів на лікування. При цьому не додає доказів в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Він відшкодував завданні збитки на досудовому слідстві до вручення підозри, а саме з першого дня після ДТП; піклувався за здоров`я ОСОБА_6 та допомагав матеріально через свого адвоката, який в свою чергу, спілкувався з ОСОБА_6 та його родиною, медичними працівниками та іншими особами, які мали відношення до потерпілого. Він не мав можливості особисто спілкуватись з потерпілим та його родиною у зв`язку з погрозами до нього, які були висловлені зі сторони позивача та його сім`ї після ДТП і продовжуються по сьогоднішній день. Позивач не мав до нього претензій, згоден був примиритися і підтвердив факт відсутності претензій завдяки відшкодування ним для нього завданої шкоди, про свідчать розписки написані позивачем.Крім того, з огляду на судову практику за таких обставин за даними ЄДРСР та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди в таких категоріях справ становить від 3 (трьох) до 5 (п`яти) тисяч грн. Отже, позов в цій частині є необґрунтованим. Що стосується вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а саме: витрати пов`язані з лікуванням на загальну суму 115684,67 та матеріальної шкоди в розмірі 76 151,15грн. та збитки по втраченій вигоді (робота за договорами, яка немає підтвердження) в розмір 185 928,30грн. з 21.08.2019 року до 01.03.2021 року зазначив наступне. Вимоги є необґрунтованими і недоведеними з урахуванням, найперше, того, що видно із вищенаведеного, позивач у позовній заяві витрати на лікування розмежував зокрема підвидами (а саме «багато іншого?»). Між тим, в розписках від 24.08.2019р., 11.09.2019 р., 25.09.2019р., 02.10.19р., в цьому самому кримінальному провадженні позивач ОСОБА_6 підтвердив, що він оплатив його витрати на лікування моральну шкоду та все інше. Повторно стягувати ці витрати немає правових підстав. Позивач обґрунтував розмір витрат на придбання препаратів накладними та чеками на загальну суму 343 989 грн. 67коп.Однак, позивачем не надано будь-яких інших листків лікарських призначень, тощо, які б підтверджували лікування позивача цими препаратами і їх пов`язаність із спричиненими ДТП ушкодженням. Крім того, у наданих позивачем накладних та товарних чеках не зазначено платника, не значиться кінцевий споживач. Яке «відношення» цих накладних і чеків придбаних не встановленими особами мають відношення до позивача. Окрім цього доходить до абсурду такі витрати як тест на коронавірус. Теж ж саме стосується і товарних чеків (немає кому відпущено, немає доказів призначення цих препаратів, які придбані у підприємця, який провадить діяльність згідно відбитку печатки у м. Київ). Крім того, відсутні будь-які докази того, що ці пойменовані позивачем товари як «препарати» належать до лікарських засобів і саме ними його лікували. Тому, ці позовні вимоги в частині витрат на препарати є недоведеними і необґрунтованими. Позивач обґрунтував заявлені витрати в розмірі 5000 грн. на оснащення території та облаштування пандусом. Однак, на підтвердження витрат не надав довідки про вартість виконаних робіт. Крім того, просить врахувати, що благодійні внески (5000грн.- оплата лікарю травматологам; 2000 грн. - оплата лікарю анестезіологу; 15000 грн. оплата лікарю професору за операцію; 1100 грн. договір співстрахування не є витратами на лікування, а є добровільними платежами, що не підлягають відшкодуванню. Щодо збитків у виді втраченої вигоди доходу. У позовні заяві позивач посилається на втрачену вигоду «по прибутку», в той час як позивач посилається на дані заробітної плати працівника його кваліфікації - будівельника із розрахунку на заявлений обсяг доходу із даних складених ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, ОСОБА_6 має прописку у м. Пирятин, тому не зрозуміло чому бралися статистичні дані м. Києва. Такі посилання є необґрунтованими, оскільки, поняття «втрачена вигода» визначено ст. 225 Господарського кодексу України, згідно якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. Просить суд відмовити в задоволенні цивільного позову.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину не визнав повністю. Суть пред`явленого йому обвинувачення є зрозумілою. Від дачі показів відмовився. Цивільний позов не визнав в повному обсязі, зазначив, що всі домовленості з потерпілим він виконав.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд вважає, що його вина доведена зібраними в ході досудового слідства доказами, які були перевірені в суді, зокрема;

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 21 серпня 2019 року приблизно о 10год рухався на мотоциклі марки «SUZUKI SKY WAVE» зі сторони Синергії в сторону Податкової академії в місті Ірпінь, Київської області. По вулиці Садова навпроти прохідної академії автомобіль, різко рушив в його сторону та збив його. Його з мотоцикла відкинуло в сторону, були переломані ноги. Водій автомобіля не підходив до нього, йому допомогли сторонні люди. Після аварії його забрали в лікарню, прооперували і не один раз. Кожен рік вимушений проходити обстеження, одна нога коротша за іншу. Він рухався зі швидкістю 40-50км./год., так як був потік автомобілів. Він має посвідчення водія з 2010 року. Автомобіль обвинуваченого він побачив приблизно за 25-30м він стояв. Коли авто почало різко рухатися, він в`їхав йому у ліву частину мотоцикла своєю водійською частиною автомобіля. Зіткнення відбулося на його смузі руху.

Вказані показання потерпілого, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що потерпілий ніколи не був особисто знайомий з обвинуваченим та не перебував з ним в будь-яких відносинах, за таких обставин суд не вбачає підстав для визнання показань потерпілого недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому КПК України, та узгоджуються з дослідженими доказами.

Крім показань потерпілого, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001474 22.08.2019 року о 10:53 год. до ЄРДР було внесено відомості про те, що 21.08.2019 приблизно о 10:40 за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, 65а відбулося зіткнення мотоциклу марки «SUZUKI SKY WAVE» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 який рухався в напрямку вул. Університетська, з автомобілем марки «AUDI А3» р.н. НОМЕР_1 під час керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював маневр ліворуч в двір будинку рухаючись по вул. Садова в напрямку вул. Джерельна. Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій мотоциклу SUZUKI ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому двох ніг (ЄО № 19950).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події ( АДРЕСА_2 ) від 21.08.2019, схеми до нього, фототаблиці до протоколу огляду місця події (від 22.08.2019 року м. Ірпінь, вул. Садова, 65-А, складених слідчим слідчого відділу Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 із застосуванням фотофіксації у присутності понятих, - 21.08.2019 року відбулася ДТП, а саме: зіткнення передньою частиною автомобіля марки «AUDI А3» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 з передньою частиною мотоцикла марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 . Водій автомобіля марки «AUDI АЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Садової з боку вул. Степанівської в напрямку вул. Джерельної в м. Ірпінь Київської області, а саме проїжджаючи нерегульоване перехрестя вул. Садової та пров. Лермонтова, поряд з буд. № 65-а в м. Ірпінь Київської області, при виконанні повороту ліворуч, не надав дорогу мотоциклу марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Садовій в напрямку вул. Степанівська в м. Ірпінь Київської області, тобто в зустрічному напрямку руху відносно автомобіля марки «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Як вбачається з протоколу місця огляду дорожньо-транспортної події від 21.08.2019 та схема до нього містять підпис водія ОСОБА_4 понятих, та слідчого; заяв та зауважень учасників (в тому числі ОСОБА_4 ) - не місять.

Постановою про приєднання до провадження речових доказів від 22.08.2019 згідно з якою автомобіль марки «AUDI А3», р.н. НОМЕР_1 та мотоцикл марки «SUZUKI SKY WAVE», р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно довіреності від 23 червня 2019 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрованої в реєстрі за № 724 наданої ОСОБА_11 що діяв від імені ОСОБА_12 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Одеського Міського нотаріального округу ОСОБА_13 21.05.2019 року та зареєстрованої в реєстрі за № 902 мотоцикл марки «SUZUKI SKY WAVE», р.н. НОМЕР_2 перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку головного судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського НДЕКЦ МВС ОСОБА_14 від 30.09.2019 року № 12-1/1884, зіткнення автомобіля «AUDI А3» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з мотоциклом «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » сталося в межах перехрестя вул. Садова та провулку Лермонтова на смузі руху в напрямку до вул. Степанівська в кінці зафіксованого сліду на асфальтованому покритті (позн. на схемі 2). В процесі зіткнення автомобіль «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував передньою частиною з передньою частиною мотоцикла «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Механічні пошкодження, які утворилися на мотоциклі «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок зіткнення з автомобілем «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 описані у дослідницькій частині даного висновку. Механічні пошкодження які утворилися на автомобілі «AUDI АЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з мотоциклом «SUZUTCI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 описані у дослідницькій частині даного висновку.

Також, судом було досліджено висновок старшого судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського НДЕКЦ МВС ОСОБА_15 № 12-1/1880 від 07.10.2019 року, відповідно до якого на момент огляду автомобіля «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 система рульового керування знаходиться в працездатному стані. На момент огляду автомобіля «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 робоча гальмівна система знаходиться в працездатному стані. На момент огляду автомобіля «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 елементи підвіски знаходяться в працездатному стані.

Відповідно до висновку старшого судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського НДЕКЦ МВС ОСОБА_16 № 12-1/1882 від 18.10.2019 року, на момент огляду мотоцикла «Suzuki Sky Wave», д.р.н. НОМЕР_2 , виявлено несправності рульового керування, що виникли в процесі ДТП. На момент огляду мотоцикла «Suzuki Sky Wave», д.р.н. НОМЕР_2 робоча гальмівна система знаходиться в працездатному стані. На момент огляду мотоцикла «Suzuki Sky Wave», д.р.н. НОМЕР_2 виявлено несправності елементів підвіски, що виникли в процесі ДТП.

Висновком головного судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського НДЕКЦ МВС ОСОБА_14 № 12-1/565 від 24.02.2020 року стверджено, що за даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних водій автомобіля «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. та п. 16.13. Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити зіткнення з мотоциклом «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 полягала у виконанні водієм автомобіля «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_3 , вимог п. 10.1. та п. 16.13. Правил дорожнього руху України. При виконанні вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху водій автомобіля «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з мотоциклом «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що у нього не було перешкод технічного характеру. За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних водій мотоцикла «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх умов, при заданому комплексі вихідних даних, водій мотоцикла «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію. В заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля «AUDI А3» реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.1. та п. 16.13. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору в діях водія мотоцикла «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 , невідповідностей у виконанні вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які б могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2019 року, згідно з яким ОСОБА_4 , у присутності понятих, розказав та показав на місці яким чином розвивались події під час ДТП яка мала місце 21.08.2019, приблизно о 10:40 за адресою: АДРЕСА_2 . В даному протоколі відсутні будь які дані про те, що він перед початком руху при виконанні повороту ліворуч переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чи не мав технічної можливості попередити зіткнення з мотоциклом марки «SUZUKI SKY WAVE» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 03.02.2020 згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 розказав та показав на місці яким чином розвивались події під час ДТП, яка мала місце 21.08.2019, приблизно о 10:40 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд звертає увагу на те, що обвинувачений під час досудового слідства під час слідчого експерименту який проводився 05.10.2019, в присутності свого захисника, розказав та показав на місці яким чином розвивались події під час ДТП яка мала місце 21.08.2019, приблизно о 10:40 за адресою: АДРЕСА_2 і дана його версія в частині здійснення маневру співпадає з показами потерпілого.

Суд звертає увагу на те, що вказані обставини виникнення ДТП ніким з учасників справи в суді не заперечувалися.

Висновком судово-медичної експертизи № 57/Е розпочата 27.02.2020р., закінчена 27.02.2020 року відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження, у вигляді відкритих багатоуламкових внутрішньо суглобових переломів обох нижніх кінцівок в верхній третині, рваних ран обох нижніх кінцівок, а також саден тулуба і кінцівок, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Висновком судово-медичної експертизи № 76/Е розпочата 19.03.2020р., закінчена 26.03.2020 року відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження, у вигляді відкритих багатоуламкових внутрішньо суглобових переломів кісток обох гомілок зі зміщенням уламків, а також перелому кісток гомілок середньої третини, рваних ран обох нижніх кінцівок, а також саден тулуба, кінцівок з розвитком посттравматичного шоку 1 ст., що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначений висновок судово-медичної експертизи № 76/Е суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки, останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Відповідно постанови про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 28.03.2020 року слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001474 від 22.08.2019 з ч. 1 ст. 286 КК України, на ч. 2 ст. 286 КК України. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Щодо вказаних доказів зі сторони захисту не подано жодних належних доказів щодо їх недостовірності чи необґрунтованості. Клопотань зі сторони захисту щодо допиту в судовому засіданні експертів не надходило. У проведенні комплексної судової експертизи за клопотанням захисника судом було відмовлено, через його необґрунтованість. А тому, твердження захисника щодо не визначення ступенню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, оскільки, є два висновки експерта щодо середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому суд не бере до уваги. Та бере до уваги як належний доказ по справі висновок судово-медичної експертизи № 76/Е від 26.03.2020 року.

Вказані висновки і твердження експертів є науково-обґрунтованими, категоричними, які повістю узгоджуються з сукупністю матеріалів справи, вичерпно і послідовно спростовують всі доводи і зауваження сторони обвинувачення, та які жодних сумнів у суду не викликають. В цьому зв`язку чергове клопотання про повторне проведення комісійної судово-медичної експертизи захисника обвинуваченого судом відхилено як безпідставне.

Таким чином, з огляду на вище викладене, стверджувати про відсутність саме прямого причинно-наслідкового зв`язку між отриманими ушкодженнями ОСОБА_6 та тривалістю розладу здоров`я і наслідками, не має підстав.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України, дійшов таких висновків.

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною так як ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України

Органом обвинувачення та стороною захисту надано суду наступні матеріали, які встановлюють і характеризують особу обвинуваченого: посвідчення водія ОСОБА_4 НОМЕР_4 , характеристику ст. ДОП Ірпінського ВП капітана поліції ОСОБА_17 про те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, довідки КНП Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради № 267 та № 268 від 17.12.2019 року про те, що ОСОБА_4 , 1981 року народження не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, вимогу ДІТ МВС України від 19.12.2019 № 17467 щодо відсутності судимостей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в п. 20 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд звертає увагу на характер допущених ним порушень безпеки дорожнього руху, тяжкість ступеню вчиненого злочину, конкретні обставини справи та наслідки, розмір завданої шкоди, поведінку обвинуваченого, який після ДТП в період лікування потерпілого оплатив витрати за лікування, відшкодував шкоду, спричинену ДТП в розмірі 6400 доларів США та 49200грн., що підтверджено розписками від 24 серпня 2019 року, 11 вересня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 02 жовтня 2019 року. потерпілого на суму 29 646, 79 грн., думку потерпілого про його скалічення, який після ДТП став лежачим хворим, а з 01.04.2022 року інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до інкримінованого злочину, відсутність щирого каяття та негативного осуду обвинуваченим своєї протиправної поведінки, позицію потерпілого який погодився з позицією прокурора щодо необхідності визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про те, що вказані вище обставини в своїй сукупності дають підстави для висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведені обставини, та те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, вчинив тяжкий злочин, не перебуваючи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, свою вину не визнає, спричинену шкоду в повному обсязі не відшкодував, доказів щодо сімейного стану обвинуваченого та доказів перебування на його утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, стороною захисту не надано суду, відсутність докази і що до місця роботи обвинуваченого, позицію прокурора який просить обрати обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з урахуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки, позицію потерпілого та його представника які просили визнати винним обвинуваченого та стягнути кошти за завдані збитки та моральну шкоду та витрати на правову допомогу, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, та застосувати до нього вимоги ст.75 КПК України, так як на думку суду останнього можна виправити без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини про безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначення додаткових покарань має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами, у зв`язку з чим судам при постановленні вироку слід обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 року у справі за №361/2704/16-к.

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 року у справі за №161/537/18, Верховний суд вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема його несудимість, та позитивну характеристику з місця проживання, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги позицію прокурора, який не наполягав на призначенні додаткового покарання обвинуваченому, думку потерпілого, який з цього приводу не висловив своєї позиції, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що є складовим елементом принципу верховенства права, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати по даному кримінальному за проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2019 року по справі № 367/6643/19, з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи, що судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, тому потреби у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Таким чином, суд, вважає за можливе скасувати арешт накладений вищевказаною ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2019 року на речові докази у кримінальному провадженні № 0001474 від 22.08.2019 року.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, до набрання вироку законної сили, суд не вбачає.

Також, в даному кримінальному провадженні потерпілою особою ОСОБА_6 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, який в подальшому був змінений та поданий в новій редакції, відповідно до якого ОСОБА_6 просить стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 377 764, 12грн., з яких: вартість матеріальної шкоди на загальну суму 76 151,15грн., витрати на лікування на загальну суму 115 684,67грн., втрачений заробіток (дохід) за період з 21.08.2019 по 01.03.2021 в розмірі 185928,30грн.; також стягнути 500000,00грн. моральної шкоди та орієнтовний розмір судових витрат на суму 50000,00грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

В судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що підзахисний відшкодував потерпілому завдані збитки, про що свідчать дані ОСОБА_6 розписки.

В судових дебатах потерпілий ОСОБА_6 просив стягнути з обвинуваченого кошти за матеріальну шкоду та моральну шкоду.

В судових дебатах представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити цивільний позов. Додатково зазначив, що інших підтверджуючих доказів позовних вимог не буде додано, щодо витрат на правову допомогу розмірі 50 000грн, будуть додані докази пізніше в порядку ЦПК України.

При вирішенні цивільного позову, суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 статті 1167 ЦК України.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Таким чином, саме обвинувачений ОСОБА_4 повинен відповідати за завдану моральну та матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При вирішенні цивільного позову, про відшкодування шкоди заподіяну обвинуваченим, яка підлягає відшкодуванню за рахунок обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Позивач ставить вимоги щодо стягнення грошових коштів на загальну суму 377764, 12грн., з яких: вартість матеріальної шкоди на загальну суму 76 151,15грн., витрати на лікування на загальну суму 115 684,67грн., втрачений заробіток (дохід) за період з 21.08.2019 по 01.03.2021 в розмірі 185928,30грн.

Судом встановлено, що згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавого дослідження від 10.07.2020 № 16456/20-54 вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки «Suzuki Sky Wave» зі строком експлуатації 17,58 років, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату ДТП, що трапилась 21.08.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , складає: 53 780,00 грн. з ПДВ. Вартість матеріального збитку завданого власнику марки «Suzuki Sky Wave» зі строком експлуатації 17,58 років, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення дослідження - 30.06.2020 складає: 62 460,00 грн. з ПДВ. Можливо стверджувати, що ринкова вартість транспортного засобу «Suzuki Sky Wave», номерний знак НОМЕР_2 , після настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.08.2019, з врахуванням наданих у розпорядження експерта матеріалів, а також викладеними в дослідницькій частині висновку обмеженнями, могла складати: 22531,24 грн.

Стороною захисту зазначений висновок не оспорювався, суду не надано жодного належного доказу, яким би було спростовано завдані матеріальні збитки власнику КТЗ марки «Suzuki Sky Wave» за пошкоджений транспортний засіб в розмірі 62 460грн., чи його відшкодування.

Згідно акту виконаних робіт № 1181515_ВН_160320 від 04 лютого 2020 та фіскального чеку від 04.02.2020 вбачається, за ремонт/обслуговування мототехніки, код УКТЗД:45.40 номер кузова НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_2 становить 5886,00грн.

Згідно акту № 22 від 28 січня 2020р щодо евакуації та зберігання та квитанції до прибуткового касового ордеру № 32 від 28 січня 2020 року ОСОБА_6 оплатив ФОП ОСОБА_18 4440,00грн.

Щодо оплати евакуатора в розмірі 1600,00грн. та вартості проведення експертизи (висновку) в розмірі 1765,15грн. позивачем не надано доказів. В матеріалах справи міститься лише акт здачі-приймання висновку експертного дослідження № 16456/20-54 за заявою від 23.06.2020 громадянина ОСОБА_6 від 10.07.2020, укладеного між представником виконавця, експертом КНДІСЕ ОСОБА_19 та замовником ОСОБА_6 що містить підпис лише виконавця про те, що наперед оплачено 1765,15грн., що не є належним доказом підтвердження оплати послуги (проведення експертизи).

Тому враховуючи викладене, подані учасниками докази, суд приходить до висновку, щодо задоволення в частині стягнення витрат за пошкоджений транспортний засіб в розмірі 72786,00грн., в іншій частині вимог, а саме: в сумі 3 365,15грн. (вартість експертизи та вартість послуг евакуатора) в суді не знайшло підтвердження.

Щодо вимог позивача стягнення витрати на лікування на загальну суму 115684,67грн.

Згідно копії розписки від 24.08.2019 року ОСОБА_20 для лікування його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано 1500доларів США, на даний момент по витраченій частині на лікування претензій не має. При необхідності додатково буде повідомлено щодо витрат на лікування.

Згідно копії розписки від 11.09.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано 2500доларів США (75000грн. по курсу 1дол. США = 25грн.). На даний момент по витраченій частині на лікування претензій не має. При необхідності додатково буде повідомлено щодо витрат на лікування та подальшої операції, пов`язаної з ДТП 21.08.2019р.

Згідно афідевіт від 12 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_21 , зареєстрованого в реєстрі за № 351, вбачається, що ОСОБА_4 , як учасник ДТП, яке було 21.08.2019 року, сплатив в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої вищезгаданим ДТП, громадянину ОСОБА_22 , суму у розмірі 4000 доларів США. На підтвердження фактів, викладених у документі, ОСОБА_4 , долучив до нього копію розписки від гр. ОСОБА_23 від 24.08.2019 року та копію розписки від гр. ОСОБА_22 від 11.09.2019 року.

Згідно копії розписки від 02.10.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано 600доларів США + 25200грн. від ОСОБА_4 . На даний момент по витраченій частині на лікування претензій не має. При необхідності додатково буде повідомлено щодо витрат на лікування, пов`язаної з ДТП 21.08.2019р.

Згідно копії розписки від 25.09.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано 1800доларів США + 24000грн. від ОСОБА_4 . На даний момент по витраченій частині на лікування претензій не має. При необхідності додатково буде повідомлено щодо витрат на лікування, пов`язаної з ДТП 21.08.2019р.

Згідно афідевіт від 03 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_21 , зареєстрованого в реєстрі за № 913, вбачається, що ОСОБА_4 , як учасник ДТП, яке було 21.08.2019 року, сплатив в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої вищезгаданим ДТП, громадянину ОСОБА_22 , суму у розмірі 2400,00 доларів США та 49 200,00грн. На підтвердження фактів, викладених у документі, ОСОБА_4 , долучив до нього копію розписки від гр. ОСОБА_23 від 25.09.2019 року та копію розписки від гр. ОСОБА_22 від 02.10.2019 року.

Суд звертає увагу, що позивачем визнано та підтверджено той факт, що від обвинуваченого ОСОБА_4 було отримано ним грошові кошти в розмірі 228305,00грн. в період з 21.08.2019 року по 02.10.2019 року на лікування.

Стороною захисту стверджується, що обвинуваченим було відшкодовано лікування потерпілого, що підтверджено розписками, що містяться в матеріалах справи.

Позивачем не спростовано твердження обвинуваченого щодо ненадання листків лікарських призначень, які б підтверджували його лікування препаратами, придбаними згідно чеків.

Позивачем, надано: копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 708127 від 25.02.2020 з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.02.2020 року має першу «Б з ураж. ОРА» групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: стаціонарне лікування 2р/р ЛФК санаторно-курортне лікування з супроводжуючою особою; копію довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААВ № 460664 від 04.04.2022 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.04.2022 року має другу групу інвалідності з ураж ОРА, причина інвалідності загальне захворювання, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: палиця, стац. л-ня 2р/р ЛФК сан.-курорт. л-ня.; копію довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААВ № 475830 від 12.04.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.04.2023 року має другу групу інвалідності з ур. ОРА, причина інвалідності загальне захворювання, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: мед.спостереження травматолога, сан.курор. лікування; копію довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААГ № 533211 від 17.04.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.04.2024 року має другу групу інвалідності з ур. ОРА, причина інвалідності загальне захворювання, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: згідно ІПР.

Згідно виписки Центру діагностики від 16.12.2022 року пацієнт: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дослідження № РРСХ0208, Рентген-панорама нижніх кінцівок з тазовими кістками з 2 додатковим колінними суглобами в боковій проекції. Висновок: стан п/о втручання. МОС правої великогомілкової кістки та лівої малогомілкової кістки. Рентген-ознаки вкорочення лівої нижньої кінцівки на -28,5мм за рахунок гомілкового сегменту зі скошеністю тазу на 25мм у відповідний бік. Відхилення механічних вісей обох нижніх кінцівок у фронтальній площині: правої -латерально (Genu Valgum); лівої - медіально (Genu Varum). Початкові дегенеративні зміни обох колінних суглобів (Іст. За Rellgren & Lawrence). Рекомендовано: консультація куруючого лікаря; клініко-рентгенологічне співставлення.

Згідно протоколу СКТ № 0371-0372 Олександрівського консультативно-діагностичного центру м. Києва від 09.03.2023 року пацієнт ОСОБА_6 , обстеження:обох гомілок, колінних суглобів. Заключення: КТ ознаки незрощених переломів обох великогомілкових кісток, консолідовані переломи обох малогомілкових кісток, посттравматична деформація кісток гомілок з обох боків, МОС великогомілкової кістки справа, малогомілкової кістки зліва. Остеопоротичні зміни кісток гомілок. Двобічний гонартроз 1 ступеня. Додаткове утворення м`яких тканин гомілки справа. Рекомендовано: консультація ортопеда-травматолога, УЗД м`яких тканин правої гомілки (задньо-медіальна поверхня).

Згідно виписки Центру діагностики від 08.03.2024 року пацієнт: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дослідження № РРЕС0220, Рентген-панорама нижні кінцівки+колінні суглоби (2 проекції) + калібровка. Висновок: стан п/о втручання. Рентген-ознаки вкорочення лівої нижньої кінцівки на 31мм за рахунок гомілкового сегменту зі скошеністю тазу на 26мм у відповідний бік. Відхилення механічних вісей обох нижніх кінцівок у фронтальній площині: правої -латерально (genu valgum); лівої - медіально (genu varum). МОС великогомілкової кістки правої гомілки та малогомілкової кістки лівої гомілки. Рентген-зміни з боку колінних суглобів можуть свідчити на користь формування артрозу (посттравматичного генезу), більш вираженого ліворуч. Рекомендовано: консультація куруючого лікаря; клініко-рентгенологічне співставлення.

Згідно копії довідки виписки від 04.12.2019р. з історії хвороби стаціонарного хворого медична картка 563447 ОСОБА_6 , 1986 року народження, з якої вбачається, що в період з 21.11.2019 по 04.12.2019р. ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні. 21.08.19р. ДТП отримав відкриті переломи кісток обох гомілок був доставлений в ЦРЛ м. Буча де було проведено фіксацію АЗФ обох гомілок. Через 1 місяць проведено МОС правої гомілки. Через 1.5 місяця було проведено МОС лівої гомілки. Проводилась пластика місцевими тканинами та шкірних дефектів обох гомілок. Лікування в ДУ "ІТО НАМИ України" відділ «Кістково-гнійної хірургії». За останні 12 міс. Л/Л з приводу даного захворювання не було. МСЕК: Не проводився. Проведено консервативне лікування та реабілітація. На клінічному розборі вирішено 29.11.2019 р. - у зв`язку з малим строком після оперативних втручань на обох гомілках та ще недостатнім часом для консолідації на обох в/гомілкових кістках - хворому рекомендовано на даному етапі консервативне лікування : антибіоткотералію продовжити, препарати заліза. ЛФК суглобів, перев`язки, лабораторний і рентгенконтроль в динаміці. Через 1.5-2 місяці буде вирішуватись питання про оперативне лікування. Проводились перев`язки. Виписується на амбулаторно поліклінічне лікування. Отримував: Кейвер. - (амп. 2,0мп; (в/м), *2р/д, при болях.); левофлоксацин - (таблетки 500; 1 т 2 р/д). Лікувальні і трудові рекомендації: 1. Нагляд в ортопеда - травматолога за місцем проживання.2- Не навантажувати н/кінцівки 2 місяці. 3. Перев`язки з декасаном ран. 4 Консультація в клініці через 1 місяць по четвергам з (9 00 до 14.00). 5. Левофлоксацин 500 мг - 2 р/д №21 день. 6. Освідоцтво на МСЕК.

Подана позивачем копія виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 6809/772 від 21.11.2019р. є нечитабельною, тому суд не приймає її як належний доказ по справі.

Позивачем зазначено, що з урахуванням останньої операції проведеної після подання цивільного позову, загальний розмір витрат на його лікування складає 343989,67грн. Тому просить стягнути з відповідача витрати на лікування в період з 02.10.2019 року по 27.08.2020 року на загальну суму 115684,67грн., в підтвердження суми додає чеки про придбання лікарських препаратів, акти про надані медичні послуги, квитанції про оплату медичних послуг, товарні чеки, що містять найменування лікарських препаратів та їх ціну. Однак, позивачем не подано належного розрахунку, що саме входить у суму 115684,67грн., яка була потрачена ним на лікування, які медичні препарати ліки, матеріали, послуги були оплачені за призначенням лікарів, що проводили його обстеження та лікування у вказаний період, що позбавляє суд можливості належним чином вирахувати суму коштів, що була потрачена ОСОБА_6 на придбання лікарських препаратів виписаних за рецептами та для визначеного лікування, проведення необхідних обстежень та операцій.

Однак, враховуючи належні письмові докази в справі суд приходить до висновку, що після 02 жовтня 2019 року потерпілий ОСОБА_6 , ще потребував лікування, після ДТП 21.08.2019 року.

Оскільки, розписка щодо отримання коштів на лікування ОСОБА_6 датована 02.10.2019 року, суд не бере до уваги підтверджуючі документи по оплаті лікування до 02 жовтня 2019 року включно.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги подані позивачем чеки, щодо придбання ліків, оскільки, необхідність у їхньому придбанні не підтверджена рецептами лікарів, виданих ОСОБА_6 для його лікування пов`язаного з отриманими травмами в результаті ДТП 21.08.2019 року, крім того, суд звертає увагу, що більшість чеків є нечитабельні.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Отже внесена потерпілим сума цих коштів не відноситься до процесуальних витрат та не є завданою шкодою потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, а тому не підлягає стягненню.

Тому суд не бере до уваги квитанції до прибуткового касового ордера серія 12АААМ № 652886 на суму 300грн від 16.01.2020 року, серія 12АААМ № 651930 на суму 380грн. від 26.11.2019, серія 12 АААМ № 662750 від 05 червня 2020 року на суму 300грн., серія 12ААМ № 663053 від 07 липня 2020 року на суму 260грн., квитанції № від 06.07.2020 на суму 3600,00грн.

Крім того, суд не бере до уваги акти про надання медичних послуг, що не підтверджені квитанціями (чеками про їх оплату), зокрема: від 26.02.2020, від 21.01.2020 на суму 230,00грн., від 30.10.2019 на суму 400грн., від 23.06.2020 на суму 230,00грн., від 03.07.2020 на суму 1600,00грн.; товарний чек № А1-Чк-1051969 від 25 жовтня 2019 року на суму 12 825,42грн., товарний чек № А1-Чк-1051969 від 25 жовтня 2019 року що не містять загальної суми, - також суд звертає увагу, що подані ксерокопії документів не містять належних реквізитів документів, зокрема печаток, підписів.

Суд вважає вимоги в частині стягнення коштів на лікування ОСОБА_6 , підлягають задоволенню частково, на суму 41 610,00грн., оскільки, придбання ліків, отримання лікарських послуг підтверджуються належними доказами доданими до позовної заяви, а саме: рахунок 21012274 від 30.10.2019 ОСОБА_6 на суму 2400грн, оплату підтверджено фіскальним чеком від 30.10.2019; рахунок 210120535 від 31.10.2019 ОСОБА_6 на суму 110грн, оплату підтверджено фіскальним чеком від 31.10.2019; акт про надання медичних послуг для пацієнта ОСОБА_6 , 1986р.н. (№ 9363) на суму 200,00грн., оплату підтверджено фіскальним чеком від 13.11.2019; акт про надання медичних послуг для пацієнта ОСОБА_6 , 1986р.н. на суму 470,00 грн., оплату підтверджено фіскальним чеком від 05.11.2019; рахунок-фактура № ПС від 09 липня 2020 р. на суму 19 730,00грн. постачальник ТОВ «Юнік Мед Трейд» покупець ОСОБА_24 , оплату підтверджено дублікатом квитанції № 0.0..1 від 16.07.2020; рахунок-фактура № 7-07/20 від 08 липня 2020р. на суму 18700,00грн., постачальник ФОП ОСОБА_25 , покупець ОСОБА_6 , оплату підтверджено дублікатом квитанції № 0.0..1 від 09.07.2020.

Суд звертає увагу, що позивачем не було заявлено клопотань, щодо витребування доказів, та не було подано інших належних доказів, що підтверджували б іншу суму коштів витрачених на лікування.

Що стосується вимоги стягнення втраченого заробітку (доходу) за період з 21.08.2019 року по 01.03.2021 року в розмірі 185 928,30грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК збитками, що були завдані внаслідок упущеної вигоди, є такі збитки, які могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують той факт, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Огляд судової практики ККС ВС зокрема згідно постанови Верховного Суду 26 серпня 2021 року у справі № 468/46/18-к (провадження № 51-1447км21) передбачає, що особа повинна надати суду докази, які підтверджують той факт, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Разом з тим, потерпілим не було надано жодних доказів на підтвердження того факту, що він в попередні роки займався ремонтними роботами та отримував дохід від такої роботи, а тому цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань і має бути розумним та справедливим.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд констатує, що потерпілий не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довів перед судом заявлений ним розмір моральної шкоди в повному обсязі.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_6 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому у розмірі 200 000,00 гривень та на переконання суду саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням його матеріального стану та даних щодо його особи, який не визнав цивільній позов в повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому понесеної ним моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілою стороною не доведено перед судом заподіяння потерпілому моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у цивільному позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

Що стосується заявлених потерпілим витрат на правову допомогу адвоката, то суд зазначає наступне.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Оскільки витрати на правову допомогу потерпілим при розгляді кримінального провадження нерозривно пов`язані з одночасним розглядом цивільного позову, суд при їх вирішенні згідно ст.128 КПК України застосовує також і норми ЦПК України, які врегульовують вказані процесуальні питання та які вимогам КПК України не суперечать.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсної вартості та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Крім того, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів звертає увагу, що вимогами ЦПК України не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, питання про зменшення не співмірних витрат на послуги адвоката може бути ініційоване лише іншою стороною у справі. Проте обвинувачений не подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В матеріалах справи міститься: ордер серія НОМЕР_6 від 27.08.2020 року на адвоката ОСОБА_26 , договір № 20/07-цс/20 про надання правової (правничої) допомоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ОСОБА_22 та Адвокатським об`єднанням «СТАТУС» в особі партнера ОСОБА_26 , згідно п. 1.3. правова (правнича) допомога за цим договором надається в таких обсягах: захист прав та законних інтересів клієнта як потерпілого у кримінальному провадженні № 0001474 від 22.08.2019 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в тому числі відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди (збитків), згідно п. 4.1. сума гонорару за цим договором визначається на підставі додатку (додатків до нього, як (ий, і) є його невід`ємн (ою, ими) частин (ою, ами).

Також в матеріалах справи міститься копія ордеру серія НОМЕР_7 від 19 жовтня 2022 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_6 на підставі договору № 1-10/22 від 18 жовтня 2022р. в Ірпінському міському суді Київської області адвокатом ОСОБА_7 , копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ВН № 000910 від 24 червня 2022 року.

Зі справи встановлено, що інтереси потерпілого в суді представляв і адвокат ОСОБА_8 , що діяв на підставі договору № б/н про надання правової допомоги від 28.08.2019 року та згідно додатку від 28 серпня 2019 року № 1 до договору № б/н про надання правової допомоги від 28.08.2019 року сторони погодили суму гонорару адвоката щодо надання правової допомоги щодо захисту прав та інтересів замовника у кримінальному провадженні № 0001474, по обвинуваченню ОСОБА_4 в учиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на виконання п. 4.1. договору.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду надано: акт № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором про надання правової допомоги № б/н від 28.08.2019 року з якого вбачається, що адвокатом були проведені такі роботи: надання правової (правничої) допомоги під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001474 від 22.08.2019 - вартістю 15000,00грн., надання правової (правничої) допомоги по складенню цивільного позову, підготовці додатків до нього - вартістю 5000,00 грн., участь у одному судовому засіданні 27.05.2020 Ірпінського міського суду Київської області - вартістю 2 500,00 грн., участь у одному судовому засіданні 21.07.2020 Ірпінського міського суду Київської області (засідання було знято з розгляду) - вартістю безкоштовно, підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву вартістю 2 500,00 грн., складення та подання процесуальних документів до Ірпінського міського суду Київської області: заява про зменшення позовних вимог (2 години робочої 0 часу); клопотання про залучення співвідповідача (1 година робочого часу): клопотання про арешт майна обвинуваченого (2 години робочого часу), - вартістю 5000,00 грн. загальна вартість робіт (послуг) складає 30000,00грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 від 25 серпня 2020 року підтверджено оплату адвокатських послуг адвоката ОСОБА_8 у сумі 30000,00грн.

Суд зауважує, що сторона захисту не навела жодного аргументу щодо необґрунтованості суми витрат на правову допомогу.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Беручи до уваги викладене, враховуючи обсяг і зміст доведеного в суді обвинувачення, ціну позову, зміст позовних вимог та обсяг виконаних процесуальних дій, суд доходить висновку, що розмір витрат на правову допомогу потерпілого, який підлягає покладенню на обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку із доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, згідно вимог ст. 124 КПК України в заявленому розмірі 50000,00грн є обґрунтованим частково та підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого у сумі 30000,00грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 126, 128, 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний ОСОБА_27 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти в розмірі 114 396,00грн. з яких: вартість матеріальної шкоди - 72 786грн., витрати на лікування - 41610,00грн.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричиненої моральної шкоди в розмірі 200000,00грн.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на правову (правничу допомогу в розмірі 30000,00грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 12-1/1882 від 18.10.2019 у кримінальному провадженні № 0001474 в сумі 1570,10грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 12-1/1880 від 07.10.2019 у кримінальному провадженні № 0001474 в сумі 1884,12грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 12-1/1884 від 30.09.2019 у кримінальному провадженні № 0001474 в сумі 1570,10грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 12-1/565 від 24.02.2020 у кримінальному провадженні № 0001474 в сумі 1570,10грн.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню: автомобіль AUDI А3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів 21.08.2019 у зв`язку з ДТП, та в подальшому передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити у власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню: мотоцикл марки SUZUKI SKY WAVE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів 21.08.2019 у зв`язку з ДТП, та в подальшому передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2019 року, на автомобіль марки AUDI А3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та мотоцикл марки SUZUKI SKY WAVE державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 належний ОСОБА_12 зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 скасувати.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1