Справа № 303/228/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого хореографом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7

представники потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовилися вчинити напад на ОСОБА_14 , в ході якого проникнути в помешкання потерпілої, убити її, викрасти майно та незаконно заволодіти належним їй автомобілем марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 . Викрадені речі та автомобіль ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали намір продати, а отримані гроші поділити між собою. Домовляючись про спосіб вчинення злочинів, вирішили скористатись знайомством ОСОБА_6 з потерпілою, що давало йому можливість вільно перебувати у неї вдома та впустити в квартиру ОСОБА_5 , а також те, що ОСОБА_6 володів навичками керування автомобілем ОСОБА_14 .

Діючи за спільно розробленим планом злочину, а саме домовившись про час, місце спільного вчинення ними злочину, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попередньо розподілили між собою роль кожного, у вчиненні злочину. Діючи відповідно до розробленого ними плану злочинних дій, ОСОБА_6 домовився про зустріч із ОСОБА_14 та зустрівся із нею 15.08.2012 року біля 19 год. 10 хв. неподалік від кафе «Тік-Так» по вул. Недецеї в м. Мукачеві, сів за кермо її автомобіля і разом із потерпілою приїхав до неї додому. В цей момент ОСОБА_5 , знаючи від ОСОБА_6 адресу проживання ОСОБА_14 та по мобільному телефону будучи повідомлений про час повернення потерпілої додому, вже очікував біля будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у квартирі ОСОБА_14 і дочекавшись зручного для нападу моменту, коли ОСОБА_14 прилягла у вітальній кімнаті дивитися серіал «Тетянин день» ОСОБА_6 під приводом покурити на вулиці, вийшов з квартири та підійшов до ОСОБА_5 , якому дав знати про те, що потерпіла відпочиває і двері її квартири не зачинені на замок. Щоб забезпечити можливість швидко залишити місце події ОСОБА_6 розвернув припаркований біля під"їзду будинку автомобіль ОСОБА_14 капотом в напрямку виїзду. Узгодивши деталі злочину, ОСОБА_5 біля 22 год. 20 хв. відразу слідом за ОСОБА_6 через незачинені на замок вхідні двері проник у квартиру АДРЕСА_4 , в той момент коли ОСОБА_14 , почувши повернення ОСОБА_6 вийшла із кімнати назустріч.

Знаходячись в коридорі квартири ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, обхопив шию ОСОБА_14 . зігнутими в ліктях руками, намагаючись у такий спосіб її задушити.

В цей час ОСОБА_6 , будучи об"єднаним з із ОСОБА_5 єдиним умислом спрямованим на позбавлення потерпілої життя, сприяючи убивству потерпілої та беручи у ньому безпосередню участь, надавав ОСОБА_5 конкретну допомогу під час учинення вбивства утримував ОСОБА_14 за ноги, долаючи її опір. Продовжуючи насильницькі дії, ОСОБА_5 повалив ОСОБА_14 на підлогу та знаходячись праворуч, від лежачої на підлозі потерпілої, продовжував її душити, натискаючи обома руками на горло, в той час як ОСОБА_6 , сприяючи убивству та беручи в ньому безпосередню участь, утримував потерпілу за ноги.

Розуміючи, що смерть від удушення не настає, і бажаючи у будь-який спосіб убити потерпілу, ОСОБА_6 взяв із тумбочки в коридорі молоток, який передав ОСОБА_5 , таким чином надаючи ОСОБА_5 конкретну допомогу (у вигляді передачі знаряддя злочину-молотка) під час учинення вбивства ОСОБА_14 . При цьому, обоє усвідомлювали, що смерть потерпілої від ударів молотком настане неодмінно.

В свою чергу ОСОБА_5 , тримаючи молоток у лівій руці, знаходячись праворуч від лежачої на підлозі ОСОБА_14 , та утримуючи її, натиснувши коліном на грудну клітку завдав потерпілій з великою силою множинні (не менше шести) удари молотком в життєво важливий орган по голові, а саме в ділянку чола справа, в тім"яно-чолову ділянку справа, чоло-надбрівну ділянку справа, внаслідок яких потерпіла знепритомніла.

Скориставшись нерухомістю потерпілої ОСОБА_6 провів ОСОБА_5 у ванну кімнату де той змив з обличчя кров ОСОБА_14 , яка потрапила на нього в момент нанесення їй ударів молотком по голові.

Щоб упевнитися в настанні смерті потерпілої, ОСОБА_6 перевірив її серцебиття і повідомив ОСОБА_5 , що жінка жива. Маючи на меті довести злочинний намір до кінця, ОСОБА_5 повернувся до ОСОБА_14 та прикривши її голову рушником, щоб запобігти подальшому потраплянню на нього крові, знаходячись праворуч від лежачої на підлозі потерпілої, з великою силою завдав декілька ударів затиснутим у ліву руку молотком в чолову ділянку голови по центру і справа.

Внаслідок важкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася множинними відкритими вдавленими переломами чолової та тім"яної кісток черепа справа, багато уламковими переломами основи черепа передніх черепних ямах, деструкцією та забоєм речовини головного мозку, множинними розривами твердої мозкової оболонки з розвитком травматичного шоку ОСОБА_14 померла на місці події, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 9/12 від 04.10.2012 року.

Убивши ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викрали з її квартири золотий браслет вагою 11,68 г., вартістю 3433,92 грн., золоті сережки вагою 5,55 г, вартістю 1864,80 грн., золоту каблучку вагою 5,59 г, вартістю 1878,24 грн., золоту підвіску вагою 1,93 г, вартістю 648,48 грн., золотий ланцюжок вагою 2,42 г, вартістю 711,48 грн., мобільний телефон марки «SAMSUNG S7070», вартістю 630 грн. із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС, вартістю 10 грн., жіночу сумку вартістю 245 грн., гаманець вартістю 120 грн., в якому були гроші в сумі 70 грн.,

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вийшли з квартири убитої ОСОБА_14 , зачинили на ключ двері. Убивши ОСОБА_14 та отримавши можливість безперешкодно розпоряджатися її автомобілем сіли в припаркований біля під"їзду будинку АДРЕСА_3 автомобіль ОСОБА_14 , ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_15 поряд на пасажирське сидіння, таким чином незаконно заволоділи автомобілем убитої ними потерпілої ОСОБА_14 - «XYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ринковою вартістю 62 481,80 грн., в якому знаходилася автомагнітола «Pioneer DEN 2820 МР», вартістю 300 грн., сонцезахисний екран автомобіля вартістю 42 грн., знак зупинки транспортного засобу вартістю 6 грн.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на автомобілі убитої ними потерпілої ОСОБА_14 поїхали в м. Чоп Закарпатської області. Дорогою до м. Чоп, за мостом через р. Латориця викинули у річку молоток, який їм слугував знаряддям вбивства ОСОБА_14 та належний убитій мобільний телефон. Неподалік автозаправки за м. Ужгород, дорогою до м. Чоп, зупинили автомобіль щоб купити попити, і поки ОСОБА_5 купляв воду ОСОБА_6 викинув в кущі обабіч дороги ключ із брелоком у виді батону від вхідних дверей квартири ОСОБА_14 .

Викрадений автомобіль потерпілої ОСОБА_14 - «Hyundai Getz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, перегнали у м. Чоп де на подвір"ї будинку без номеру по вул. Приозерній разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 демонтували автомобіль, металеві частини якого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали ОСОБА_18 -майстру Ужгородського приймального пункту металобрухту ТОВ "Укрвторкольормет".

Викрадені у потерпілої речі та автомобіль ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали, а гроші витратили на власні потреби.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені п.6, п.12 ч.2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ч.3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення передбачені п.6, п.12 ч.2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ч.3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлений у справі цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до якого потерпіла просить стягнути з обвинувачених на її користь 63 411,00 грн. матеріальної шкоди та 100000,00 грн. моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2023 року, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково. Показав, що у 2008 році він працював на заводі хореографом. Там познайомився з ОСОБА_14 і у них зав"язалися стосунки. Вони проживали з ОСОБА_14 у громадянському шлюбі у її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Планували одружитися. У ОСОБА_14 був автомобіль ««Hyundai Getz»» червоного кольору, яким обвинувачений будь-коли міг користуватися. У середині літа 2012 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_5 та попросив позичити йому гроші. Він йому відмовив. Тоді ОСОБА_5 запропонував позичити гроші у ОСОБА_14 , на що він також відмовився. Потім ОСОБА_5 зателефонував іще раз, та пояснив, що йому дуже потрібні гроші. Тоді вони домовилися з ОСОБА_5 викрасти у ОСОБА_14 автомобіль. План між ним і ОСОБА_5 був інсценувати пограбування. План полягав у тому, що він заходить у квартиру, за ним заходить ОСОБА_5 , який його б"є і оглушує, після чого забирає ключі від автомобіля і йде геть, після цього вони мали з ОСОБА_5 зустрітися пізніше. Планували усе зробити наглядно, щоб він був потерпілим і не підпадав під підозру в пограбування. 15.08.2012 року його забрала ОСОБА_14 , вони разом приїхали додому і дивились телевізор. Потім він вийшов за цигарками, зустрівся з ОСОБА_5 , та ще раз обговорили план, а саме, що ОСОБА_5 його оглушує, він втрачає свідомість, тоді ОСОБА_5 забирає ключі від автомобіля і йде до автомобіля. Він зайшов у квартиру, за ним зайшов ОСОБА_5 , ОСОБА_14 вийшла на зустріч побачила ОСОБА_5 перелякалася і сказала, щоб ОСОБА_5 вийшов. Він її заспокоював, однак ОСОБА_14 почала голосно наполягати, щоб ОСОБА_5 вийшов із квартири. Тоді ОСОБА_5 закрив рукою ОСОБА_14 рота та зробив руками замок на шиї у ОСОБА_14 та почав душити, а він присів та обома руками тримав її ноги, щоб вона не пручалася. ОСОБА_5 та ОСОБА_14 спустились на підлогу при чому Товт продовжував її душити за шию, а він продовжував тримати ноги ОСОБА_14 . ОСОБА_5 попросив дати йому щось важке, він відпустив ноги ОСОБА_14 та навпомацки дістав із шухляди тумбочки, яка стояла поряд, молоток та передав його ОСОБА_5 . У коридорі було темно лише світло від працюючого у кімнаті телевізора освітлювало коридор. Він вийшов до ОСОБА_19 і почув глухі удари. ОСОБА_5 крикнув на нього і спитав де ключі від автомобіля. Він перебуваючи у кімнаті вхопив ключі з тумбочки, і вони вийшли швидко з квартири. Виходячи з квартири та проходячи через коридор повз тіло ОСОБА_14 побачив калюжу крові. Вийшовши з квартири він з ОСОБА_20 сіли в автомобіль, він за кермо, оскільки вміє керувати, а Товт поряд, та поїхали. Біля автозаправки він зупинив автомобіль, та запропонував ОСОБА_5 викликати швидку допомогу для ОСОБА_14 , сподіваючись, що вона ще жива, але ОСОБА_5 сказав, що вони вчинили злочин, і треба відігнати авто і розходитися, по домівкам. Вони об"їзними шляхами через Паланок поїхали в м. Чоп. Він був за кермом. Дорогу показував ОСОБА_5 . Близько 00-01 год. вони приїхали до знайомих ОСОБА_5 у м. Чоп, вийшли з авто та зайшли до будинку, де перебували знайомі ОСОБА_20 , вони спілкувалися угорською мовою. ОСОБА_5 не повідомляв йому про що вони спілкувалися. ОСОБА_21 про суть розмови із своїми знайомими йому не пояснював. Зранку вони сіли на автобус та поїхали по домівках.

Щодо викрадення коштовностей показав, що ОСОБА_14 завжди коли приходила додому знімала прикраси та ставила їх на тумбочку, там де і ключі. Він коли йшли з ОСОБА_5 з квартири вхопив ключі від автомобіля та разом із ними прихопив і прикраси. Прикраси поклав у бардачок автомобіля. Телефон ОСОБА_14 був у квартирі, здається у ОСОБА_19 . Він не пам`ятає, як взяв його та поклав собі в кишеню перед тим як виходили з квартири до автомобіля.. На квартиру до ОСОБА_14 він не телефонував, тому, що знав, що ОСОБА_14 мертва. Коли він залишав квартиру бачив лише калюжу крові, тіла ОСОБА_14 і ушкоджень на ньому він не бачив, тому, що не дивився, а повернувся спиною. Коли ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_14 він не перешкоджав йому.

Додав, що із ОСОБА_14 вони проживали мирно, між ними були побутові сварки, але вони не стосувалися грошей. Була також у них перерва у відносинах на півроку, через зраду ОСОБА_14 . Він пробачив ОСОБА_14 зраду. Потім вони знову зійшлися і проживали разом 1,5 року до події. Зазначив, що перебував у шоковому стані і за сплином часу уже не пам"ятає усіх подій, що відбулися того дня.

Також додав, що наміру убивати ОСОБА_14 у них із ОСОБА_5 не було, хотіли лише викрасти автомобіль, та інсценувати грабіж де він мав бути поза підозрою, потерпілим, однак усе відразу пішло не так як планувалося. Заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов визнав повністю.

За клопотанням захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_6 , останній був додатково допитаний.

Під час додаткового допиту, який відбувся 29.03.2023 року, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що пригадав ті обставини які не пам"ятав під час допиту, а саме, що після того як ОСОБА_5 попросив дати йому щось важке, і він відпустивши ноги ОСОБА_14 дістав із шухляди тумбочки, яка стояла поряд, молоток та передав його ОСОБА_5 і ОСОБА_5 почав бити ОСОБА_14 молотком, і після того як удари закінчилися ОСОБА_5 запитав де можна помити руки і він ОСОБА_5 вказав на ванну кімнату. ОСОБА_5 вийшов із ванної кімнати із рушником у руках і сказав, що необхідно йти з квартири. Коли він проходив повз тіло ОСОБА_14 почув, що вона "хрипіла" і зрозумів, що іще дихає. Він схилився над тілом, став на коліно та на лівій руці ОСОБА_14 відчув слабкий пульс і сказав ОСОБА_5 , що ОСОБА_14 іще жива. ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_14 потрібно добити і дав йому молоток, щоб він її добив. На пропозицію ОСОБА_5 добити молотком ОСОБА_14 він відмовився і вийшов у іншу кімнату. Товт накрив голову ОСОБА_14 рушником і почав бити її по голові молотком, лівою рукою. Удари він почув перебуваючи в іншій кімнаті, де хотів взяти ключі від автівки. Після чого він із ОСОБА_5 пішли із квартири. Двері від квартири закрив він. Сіли в автомобіль та поїхали в напрямку м. Чоп по обїзній дорозі. Біля замку ОСОБА_22 з"їхали на грунтову дорогу та поїхали селами. По дорозі він із ОСОБА_5 домовилися викинути молоток яким ОСОБА_21 бив ОСОБА_23 і який взяли із собою із квартири, оскільки це було знаряддя злочину. Переїхали міст, зупинили автомобіль і пройшовши через кущі він побачив річку до якої підійшов та викинув у річку молоток. Після чого продовжили рух на автомобілі у напрямку м. Чоп. Біля заправки зупинили автомобіль, ОСОБА_5 пішов купляти воду, а він вийшов із автомобіля, стояв на узбіччі та курив і викинув обабіч дороги ключ з брелоком від квартири в кущі, який при відтворенні знайшли.

Додав, що покази на слідстві давав добровільно, під час усього відтворення події добровільно розповідав по обставинам справи. По слідчим діям, а саме в квартирі та по дорозі все відповідає дійсності. Місця де викидав молоток у річку та ключ з брелоком від квартири відповідають дійсності. Молоток, який досліджувався в судовому засіданні, це той самий молоток яким убили ОСОБА_14 .. Він уважає, що тиск на нього поліція здійснювала лише в тій частині, щоб він сказав, що з ОСОБА_5 домовилися вбити ОСОБА_14 , однак ОСОБА_23 вони убивати не планували, вона не мала постраждати.

Також обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що усі обставини справи згадав та говорить правду.

03.03.2023 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав. Відмовився давати покази.

29.03.2023 року в судовому засіданні після додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , суд повторно запропонував обвинуваченому ОСОБА_5 надати покази. Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився давати покази.

В подальшому 28.03.2024 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про бажання давати покази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав. Показав, що у 20.08.2012 році пізно ввечері йому зателефонували з невідомого номера, особа не представившись запитала його чи це ОСОБА_24 . Він підтвердив, що це він. Вказана особа запитала його де він знаходиться, на що він відповів, що за межами м. Мукачева. 21.08.2024 року близько 9 год. ранку вказана особа знову зателефонувала і запитала де він знаходиться. Він відповів, що їде на роботу в м. Мукачево, на що особа йому сказала, щоб він зайшов у місквідділ поліції у Мукачеві. Він прийшов до місквідділу поліції в м. Мукачево і підійшов до чергового. До нього спустився чоловік на ім"я ОСОБА_25 . Вони піднялися на другий поверх і вони одразу почали йому говорити щоб він розказував що сталося, як він вбивав людей. Почали йому погрожувати, забрали у нього телефон, закували в кайданки. Цілий день його допитували і говорили, що він вбив людину. Він заперечував. Вони погрожували йому говорячи, що у нього є сім"я. Він просив надати йому адвоката, але такого йому не надавали. Потім зайшла слідча ОСОБА_26 з протоколом допиту і сказала йому щоб підписував його і вивчив зміст. Далі завели старшого чоловіка, це був адвокат Росоха, сказали, що це його адвокат. Потім його вивели з кабінету, включили відеовідтворення і сказали "передивись правильно". Він передивився відео і вночі його забрали до ІТТ в м. Сваляву. Потім на другий день його привезли у міськвіддділ поліції в м. Мукачево. На місці вбивства він не був до моменту відтворення. Хто вбивав не знає. В кабінеті його били руками, ногами, кийками. Спина і все тіло в нього було синє. Із заявою про побиття до правоохоронних органів він звернувся 23.08.2012 року. З 20 по28.08.2012 року адвокатом у нього був Росоха. Покази він почав давати коли стали погрожувати його сім"ї. На відтворенні він давав покази також тому, що боявся за сім"ю. На той час він проживав у громадянському шлюбі із жінкою та мав з нею спільних дітей, хоча у свідоцтві про народження прізвище дітей записане за матір"ю, але по батькові записано за ним. 29.08.2012 в нього вже був адвокат ОСОБА_27 . На даний час він підтримує зв"язок із дружиною, із родиною. Свідчення, які він давав при проведенні з ним слідчого експерименту неправдиві. Потерпілу він не знав. Вбивати він нікого і ніколи не мав наміру. Із ОСОБА_6 він просто знайомий. Того дня , вечером приблизно о 22:30-23:00 год. вони зустрілися із ОСОБА_6 біля АВС, неподалік залізничного вокзалу, та пішли на каву. Він питав у ОСОБА_6 чи не може він або хтось із його знайомих з автомобілем привезти дитину із Львівської області. ОСОБА_6 йому відповів, що зараз його дівчина не може поїхати, але через кілька днів зможе. Після цього вони розійшлися, і ОСОБА_28 пішов пішки додому. Пізніше через 20 хв. ОСОБА_6 зателефонував йому та сказав, що знайшов свою дівчину в квартирі мертвою, в крові, та запитав у нього, що йому робити. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_6 , або щоб викликав поліцію, або нехай іде звідти щоб не подумали, що це ОСОБА_6 її вбив. Через кілька хвилин ОСОБА_6 знову йому зателефонував та попросив зустрітись. ОСОБА_6 приїхав на машині потерпілої. ОСОБА_5 сів у вказаний автомобіль і злякався, що його відбитки пальців залишаться в авто, і сказав що необхідно зателефонувати його знайомому Балогу щоб знищити це авто.

Також показав, що 21.08.2012 року коли його везли на відтворення з ІТТ м. Сваляви у Мукачівський міськвідділ сидів поряд із слідчою ОСОБА_26 яка передала йому його покази. Адвокат Росоха з"явився до нього 21.08.2012 року близько 22 год. На відтворенні адвоката практично не було, він був п"яний. На відтворені йому все показували попередньо, де лежала вбита, і що він мав показувати. Покази давав ті які попередньо йому дала слідча ОСОБА_29 . Він прикраси у руках тримав, а потім передав їх Балогу за знищення автомобіля. Він спитав у ОСОБА_6 чи є у нього кошти, він відповів, що немає, але в авто є прикраси, щоб розрахувався ними з Балогом за авто. За авто і прикраси він гроші не отримував. ОСОБА_5 увесь час перебував у шоковому стані. Він сідав в авто на переднє пасажирське сидіння біля ж/д вокзалу в м. Мукачево приблизно о 00 год. За кермом був ОСОБА_6 Їхали до м. Чоп на розборку авто. Біля річки не зупинялись і молоток не викидали.

Також показав, що він нікого не вбивав. ОСОБА_14 не знав взагалі , хоча ОСОБА_6 йому розповідав про ОСОБА_14 і радився з приводу його досвіду проживання із старшою жінкою. Він визнає, що зробив неправильно, що знищив автомобіль і що не повідомив правоохоронні органи про померлу особу. Раніше він це вже повідомляв і органу досудового розслідування, і в суді. Хто вбив ОСОБА_14 він не знає. Із показами даними ОСОБА_6 він не погоджується. Чому ОСОБА_6 давав такі покази йому невідомо Він визнає, що знав, що особа мертва, а також що сприяв знищенню автомобіля.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України та часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що ОСОБА_14 його тітка. Вона проживала одна за адресою: АДРЕСА_5 . Він перебував з нею у хороших відносинах, часто заходив до неї додому. ОСОБА_14 декілька років зустрічалася із ОСОБА_6 , довіряла йому. Проте їхні відносини були непостійними: вони то зустрічалися, то розходилися. ОСОБА_14 розповідала, що хотіла б народити дитину від ОСОБА_6 , але він був проти. Він із ОСОБА_6 особисто знайомий не був. Із 16.08.2012 року ОСОБА_14 декілька днів не відповідала на його та його матері телефонні дзвінки і 19.08.2012 року його мати відправила його до ОСОБА_14 . Він прийшов до будинку в якому проживала ОСОБА_14 і побачив, що її автомобіля немає. Потім стукав у двері квартири, але ніхто не відчиняв, водночас він чув, що у квартирі ввімкнений телевізор, вікна були закриті. Він пішов до сусідів, зателефонував матері і розповів їй про це. Мати порадила йому піти до поліції, що він і зробив. Також він поговорив з охоронцем. Прибувши з поліцією до квартири ОСОБА_14 він цеглиною вибив вікно і заліз з поліцією через вікно у кухню, де побачив краплі крові, які вели у коридор, де він побачив ОСОБА_14 , яка лежала на підлозі горілиць та голова у неї була обмотана рушником білого або сірого кольору. Навколо було багато крові. У квартирі була обстановка як ніби там декілька днів нікого не було, була цвіль на їжі. Світло у квартирі було вимкнено, телевізор працював. Він останній раз бачив тітку за два тижні до смерті. У неї був хороший настрій у зв`язку з тим, що у неї налагодились відносини із ОСОБА_6 , який досить часто бував у неї у квартирі. Ворогів у ОСОБА_14 не було. У неї була пнігофобія (страх удушення).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показала, що обвинувачений ОСОБА_6 її брат. Вона характеризує його позитивно. Про злочин їй нічого не відомо. Потерпілу вона знала, її брат зустрічався з нею, вони періодами проживали разом. Наркотики її брат не вживав, алкогольними напоями також не зловживав, якщо вживав алкоголь то в міру. Гроші у брата були, він працював разом з батьком. ОСОБА_5 вона не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що обвинувачений ОСОБА_6 є його сином. Про злочин йому нічого не відомо. Його син у той день був у м. Мукачево, він спілкувався з ним по телефону, оскільки сам перебував у м. Хуст. Гроші у сина були він працював, але гроші витрачав на людей, які цього не заслуговують. Його син не агресивний, алкоголь практично не вживає. Потерпілу він також знав. У сина були відносини з нею. Про сварки між ними не чув. У неділю він дізнався, що ОСОБА_14 вбили і повідомив про це сина. Син не знав про вбивство. У понеділок вони із сином поїхали до слідчого. ОСОБА_14 була імпульсивна, мала багато заздрісників та ворогів, через займану нею посаду. Незадовго до події ОСОБА_14 говорила йому, що з нею може щось статися. Які саме вороги були у ОСОБА_14 він не знає.

За клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_32 , був додатково допитаний свідок ОСОБА_6 .

Під час додаткового допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що знайомий з ОСОБА_14 більше 8 років. Бачив , що між сином і ОСОБА_14 зав"язалися відносини . У них було все стабільно і був намір одружитися . Їздили на автомобілі ОСОБА_14 . Так ,19.08.2012 року йому подзвонила сестра ОСОБА_14 і спитала де його син і де ОСОБА_14 , бо у ОСОБА_33 немає нікого дома , телевізор включений і в квартиру зайти неможливо. Після цього він передзвонив сину і запитав де ОСОБА_34 , однак той відповів, що не знає де ОСОБА_34 . У подальшому йому передзвонив нач. карного розшуку і запитав чи не знає він де його син. Після цього він подзвонив сину і домовився про зустріч із ним.У понеділок йому і сину запропонували прийти на допит у поліцію. Прибувши у поліцію його і сина допитували у різних кабінетах . Згодом слідча ОСОБА_29 подзвонила і повідомила , що син на відтворенні має нервовий припадок та передала сину телефон, однак син при розмові не міг нормально спілкуватися, оскільки дуже заїкався, а лише сказав , що він такого не робив. ОСОБА_5 він в оточені сина ніколи не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показав, що ОСОБА_6 є його знайомим. Їхні батьки також знайомі. ОСОБА_6 іноді у нього ночував. Чи ночував у нього ОСОБА_6 14.08.2012 року та 15.08.2012 року він вже точно пригадати не може. Також не пригадує чи зустрічався ОСОБА_6 з кимось на той час.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показав, що він тривалий час знайомий із ОСОБА_6 , перебував з ним у дружніх відносинах. Їхні батьки також дружать. ОСОБА_6 досить часто ночував у них. У серпні 2012 року ОСОБА_6 декілька разів ночував у них, але чи ночував ОСОБА_6 у них 15.08.2012 року він не пам`ятає. ОСОБА_6 був безробітним, але йому допомагав батько. Чи зустрічався ОСОБА_6 з потерпілою він не знає. Також ОСОБА_6 деколи користувався його одягом, який завжди приносив випраним і випрасуваним. У серпні 2012 року ОСОБА_6 також ночував у них, але коли саме не пам"ятає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показала, що вона знайома із обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки ходила у Хусті на танці, які викладав ОСОБА_6 . Вони підтримували дружні відносини. Чи зустрічався він з кимось їй не відомо. 15.08.2012 року близько 20 год. вона зателефонувала ОСОБА_6 , щоб дізнатися як у нього справи, на що він сказав їй, що зателефонує пізніше. Говорили декілька секунд. Про вбивство їй нічого не відомо, свідком і очевидцем даного злочину вона не була. ОСОБА_6 може охарактеризувати як добру нормальну людину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що у серпні 2012 році він по дорученню користувався вантажним мікроавтобусом марки «Опель», зеленого кольору. На вказаному мікроавтобусі їздив він та племінник. 18.08.2012 року його автомобіль не міг бути в Чопі, він не перевозив і не міг перевозити деталі червоного автомобіля, оскільки у серпні 2012 року працював на фірмі. З ОСОБА_38 він незнайомий.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_39 показала, що потерпіла ОСОБА_14 була її сусідкою. ОСОБА_14 проживала у сусідній квартирі приблизно 2-3 роки, мала у власності легковий автомобіль червоного кольору, який зазвичай паркувала біля під`їзду. В основному ОСОБА_14 проживала одна, але зустрічалася з молодим чоловіком, який заходив до неї у гості. Також одного разу бачила, що за кермом автомобіля ОСОБА_14 їхав якийсь хлопець, а ОСОБА_14 сиділа збоку. 15.08.2012 року вона ввечері бачила біля будинку автомобіль ОСОБА_14 , але ОСОБА_14 не бачила. 15.08.2012 року вона чула який шум із квартири ОСОБА_14 , але він її не насторожив. Чи стояв автомобіль ОСОБА_14 біля будинку після 15.08.2012 року вона не впевнена. Також до неї приходив родич ОСОБА_14 , питав про неї, сказав, що хвилюється, оскільки немає із нею зв"язку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 показав, що у серпні 2012 року він чергував у котельні заводу «Мукачівприлад». На території котельні стояв гараж ОСОБА_14 у який вона ставила свій автомобіль червоного кольору ввечері та забирала зранку. 15.08.2012 року о 8 год. він здав зміну, а через добу авто не бачив, як і ОСОБА_14 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 показав, що у серпні 2012 року він працював оператором газової котельні на заводі « ОСОБА_42 ». З ОСОБА_14 він був знайомий, оскільки на території котельні знаходився її гараж у який вона ставила своє авто червоного кольору. 15.08.2012 року о 08 год. він заступив на чергування автомобіля в гаражі не було. Через добу його на чергуванні змінив ОСОБА_43 . Після 15.08.2012 року автомобіль ОСОБА_14 він не бачив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_44 показала, що працювала начальником відділу кадрів на заводі, де працювала ОСОБА_14 . Одного дня ОСОБА_14 не вийшла на роботу. Вона послала людей до ОСОБА_14 додому для з`ясування причин невиходу на роботу, але вони їй повідомили, що автомобіля ОСОБА_14 біля будинку немає, двері ніхто не відкриває. Вона повідомила рідних ОСОБА_14 про це, а ввечері їй повідомили, що сталася трагедія. Також показала, що знає ОСОБА_6 , він із батьком організував на заводі гурток танців. Також їй відомо, що ОСОБА_6 зустрічався із ОСОБА_14 , вони жили разом приблизно один рік до вбивства. Він користувався її автомобілем. ОСОБА_14 була добре матеріально забезпечена, говорила їй що із ОСОБА_6 у них планується сім"я.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 показав, що у 2012 році він працював у ОВС на посаді чергового. Влітку 2012 року до чергової частини прийшов хлопець, який повідомив, що його тітка декілька днів не відкриває двері, але чути, що у квартирі працює телевізор. Він зібрав СОГ і вони поїхали за вказаною адресою. Через деякий час слідчий повідомив про виявлення у квартирі трупа жінки з ознаками насильницької смерті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_46 показав, що у 2012 році він працював дільничним інспектором у м. Мукачево. До відділу міліції прийшов племінник потерпілої ОСОБА_14 та повідомив, що вона вже довгий час не відповідає на телефонні дзвінки і не відкриває двері у квартиру. Він з іншими працівниками міліції та заявником поїхали за місцем проживання ОСОБА_14 . Однак, двері були зачинені і їх ніхто не відкривав, а тому вони розбили вікно у кімнату і таким чином потрапили до квартири, де побачили труп жінки та кров, і викликали опер групу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що з ОСОБА_5 він знайомий. ОСОБА_5 приїхав до нього з іншим чоловіком. У ОСОБА_5 були в кишені золоті вироби. Він разом з ними пішов у ломбард, де здав золоті вироби які дав ОСОБА_5 та невідомий чоловік який був із ним.. Також ОСОБА_5 з іншим невідомим йому чоловіком завезли до нього у двір автомобіль червоного кольору без документів і просили розібрати даний автомобіль на запчастини або розрізати на металолом. Це також бачила і його дружина. Він не займається металобрухтом. Також показав, що знає ОСОБА_47 , але він також не займається металобрухтом.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_48 показала, що обвинувачених вона не знає. ОСОБА_49 та ОСОБА_47 знає. Вони займаються металобрухтом. Вона у них металобрухт не купувала. Більше нічого, що стосується події їй не відомо.

Допитана у судовому засіданні Балог Саманта показала, що обвинувачених не впізнає. Балог ОСОБА_50 є її чоловіком. Вони з чоловіком за кредитом не зверталися. Автомобіля червоного кольору вона на подвір"ї не бачила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_51 показав, що він купив у Балог Чаби. магнітофон і чотири колеса, які потім віддав поліції. Балог ОСОБА_50 сказав йому, що вказані магнітофон і колеса належать його другові, який продавав їх по низькій ціні, тому що йому потрібні були гроші. Ціна була низькою. На колесах був знак «H», вони були у хорошому стані, магнітофон був марки «Pioneer».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_52 показала, що була запрошена статистом при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_5 . Слідчий експеримент відбувався у коридорі квартири на першому поверсі в м. Мукачево. За вказівкою працівників поліції вона лягла на підлогу замість потерпілої, на місце яке було намальоване, а ОСОБА_5 показував на ній, як він вбивав потерпілу ОСОБА_14 . ОСОБА_5 робив це добровільно, ніхто на нього не тиснув, і порад йому не давав. У квартирі під час проведення слідчого експерименту перебувало приблизно 6-7 людей. Всі знаходилися в коридорі, і якщо б ОСОБА_5 хтось говорив як і що робити чи підказували б вона б чула. ОСОБА_5 добровільно показав як душив ОСОБА_14 за горло, як бив чимось по голові, у руках у ОСОБА_5 був предмет схожий на молоток. Бачила у коридорі кров, усе було в крові. Не пам`ятає чи була вона статистом також при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 показала, що ОСОБА_5 є її сином. Про відносини її сина із ОСОБА_6 їй нічого не відомо. Син жив окремо, з дружиною та двома дітьми. Про подію 15.08.2012 року їй нічого не відомо. Може охарактеризувати свого сина як чуйну і відповідальну людину. Він вчився в УжНУ на факультеті прикладної фізики, на життя заробляв підробітками. Показала, що працівники поліції погрожували 1 раз їх сім"ї з вимогою, щоб її чоловік написав заяву в поліцію, що син вчинив вбивство, але в поліцію чи прокуратуру з цього приводу не зверталася, говорила лише захиснику. Із сином вона бачилася лише коли справа вже була в суді.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 показав, що працівники поліції його з вулиці запросили бути понятим при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_5 . Вони приїхали на квартиру, де сталося вбивство. Там ОСОБА_5 попросили показати як він вбив жінку, а він сказав, що він тільки добивав її. Він показував на жінці, яку спеціально запросили замість потерпілої, лінійкою ніби як молотком, як добивав потерпілу. Його не змушували це робити, він показував це добровільно. Він не був ні побитий, ні наляканий. Потім вони поїхали у м. Чоп, по дорозі ОСОБА_5 показав ділянку біля річки, де приблизно вони викинули у річку сумочку з мобільним телефоном. Про молоток мови не було. Та показав де викинули ключі. Він їхав у машині «Газель» разом з ОСОБА_5 . По дорозі відео не знімали, тільки на місці. Слідча на ОСОБА_5 не тиснула, і не говорила йому, що і як він має говорити, відео не перезнімали повторно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_55 показав, що він був запрошений у якості понятого при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_6 . Слідчий експеримент проводився у квартирі на АДРЕСА_1 , проводилася зйомка відеокамерою. ОСОБА_6 добровільно без тиску показав як він зайшов у квартиру, як впустив ОСОБА_5 , як ОСОБА_5 душив потерпілу, а він тримав її. Також ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_5 попросив у нього щось важке, і він дав йому з тумбочки молоток. Також ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_5 просив у нього рушник, щоб витерти кров. Показав також де на тумбочці знаходилися золоті вироби. У квартирі при проведенні слідчого експерименту перебувало приблизно 8 чоловік. Був присутній адвокат ОСОБА_6 . Ніхто з поліції не говорив ОСОБА_6 що і як говорити. ОСОБА_6 сам все розказував, без жодних підказок. Він був присутній постійно при проведенні слідчого експерименту і нікуди не відлучався, відео точно не перезнімали. Він переглядав відео у поліції разом з поліцейськими, та адвокатом. Чи був присутній ОСОБА_6 під час перегляду не пам`ятає. У квартирі вони пробули приблизно 30 хв. Потім вони на автомобілі поїхали шукати знаряддя вбивства. ОСОБА_6 показував дорогу, і показав де викинули у річку молоток, а також де біля заправки він викинув ключі. Хлопці, які купалися у річці знайшли молоток у целофані, і такий був вилучений експертом. Далі вони поїхали у напрямку міста Чоп, де у якомусь селі зайшли в хату, у якій нікого не було, а на вулиці стояв розібраний згорілий автомобіль. У будинку знайшли улюблену іграшку потерпілої, і якісь її речі з автомобіля, на які вказав ОСОБА_6 . Він їхав у автомобілі з ОСОБА_6 , також з ними був його адвокат. Вона попросила зателефонувати батькові ОСОБА_6 , і ОСОБА_6 дали таку можливість. У автомобілі ОСОБА_6 спілкувався лише із захисником, з боку працівників поліції були лише запитання до ОСОБА_6 куди їхати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що вона була слідчою у розглядуваному судом кримінальному провадженні. Так, 19.08.2012р. до Мукачівського міськвідділу міліції звернулись родичі ОСОБА_14 , які повідомили про те що що вона декілька днів не виходить на зв`язок і місце її перебування невідоме. Працівники слідчо-оперативної групи встановили що помешкання ОСОБА_14 зачинено, слідів злому не виявлено. Разом з тим в помешканні чутно було гучно працюючий телевізор, однак ніхто не відчиняв двері. Після потрапляння в помешкання племінником потерпілої було виявлено тіло померлої. Було розпочато кримінальне провадження і допитані свідки сусіди, того ж дня надали інформацію що вона мала стосунки з ОСОБА_6 , і його бачили біля будинку за декілька днів до виявлення тіла. Крім того таку інформацію про відносини між ОСОБА_14 і ОСОБА_6 підтвердили її родичі. Таким чином, до кола підозрюваних осіб потрапив ОСОБА_6 . Він був викликаний у відділ міліції. 20.08.2012 року ОСОБА_6 разом з батьком прийшли до відділу міліції, ОСОБА_6 була написана явка з повинною, він був допитаний як підозрюваний, та було встановлено другу особу причетну до вбивства - ОСОБА_5 . В той же самий день було проведено слідчу дію - відтворення, в ході якого ОСОБА_6 показав, що було знаряддям злочину молоток, де він знаходився, механізм заподіяння тілесних ушкоджень, куди подівся молоток, ключ від квартири, автомобіль, гроші, прикраси. Також на манекені показав як наносилися тілесні ушкодження ОСОБА_14 . ОСОБА_6 активно співпрацював зі слідством і сам запропонував показати, де у річку викинув молоток. Приїхавши до річки ОСОБА_6 кинув камінцем і вказав на точніше місце куди кинув молоток, а один із чоловіків, які неподалік, прали килим, допоміг та знайшов у річці молоток, за вказівкою ОСОБА_6 . Також ОСОБА_6 показав, де викинув ключ з брелком неподалік заправки.

Показала, що досудове розслідування здійснювалось нею від початку і до кінця, жодний фізичний чи психологічний вплив до обвинувачених не застосовувався. Вони давали показання з власної волі і давали такі, які вважали за необхідне давати. Щодо ОСОБА_6 практично протягом всього 20 числа проводились слідчі дії, вона постійно з ним контактувала, особисто я жодного фізичного чи психічного впливу до нього не застосовувала, так як і не застосовували його інші працівники міліції.

Всі слідчі дії з ОСОБА_6 проводилися у присутності захисника ОСОБА_56 , щодо якої підозрюваний погодився щоб його захищала вона. На той час не діяли такі норми як призначений безоплатний захисник.

Слідчий експеримент розпочався у міськвідділі поліції, продовжився безпосередньо на місці вчинення злочину і продовжувався на інших місцях що стосувались цього злочину, зокрема шляхів відступу, приховування речових доказів, місця збуту викраденого авто.

На момент проведення слідчого експерименту у слідства була обмежена інформація, тобто було відомо за результатами огляду місця події та трупу що мова йде про насильницький злочин, однак звісно не всі деталі були відомі на момент початку проведення слідчого експерименту. Тому саме з показань ОСОБА_6 стало зрозуміло що стало знаряддям вчинення злочину, а саме молоток, як це знаряддя потрапило в руки, а саме цей молоток знаходився і був у власності померлої, де він знаходився, зокрема в шухляді, ми про це не знали оскільки на момент огляду молотка там не було, були уточнені механізм тілесних ушкоджень та виявлений молоток де він був викинутий, також інші речі зокрема ключ від помешкання, оскільки двері були зачинені так як слідів проникнення чи злому не було, також де був збут автомобіля. Тобто таких деталей у слідства не було і вони стали очевидними після проведення слідчих експериментів із показань ОСОБА_6 ..

Під час проведення відтворення ОСОБА_6 добровільно показував де що лежало, хто які дії вчиняв, зокрема, де знаходився молоток, гроші, золоті прикраси. В подальшому в ході допиту сестри потерпілої ці показання були підтверджені, що дійсно в цих місцях квартири знаходились викрадені речі.

Також ОСОБА_6 на "манекені" показав механізм заподіяння тілесних ушкоджень, послідовність, які повністю співпадали зі слідами, що були виявлені в ході огляду місця події. На момент експерименту було зрозуміло що удари по голові наносились якимось предметом, але конкретно яким було встановлено виключно з показань ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 доволі активно співпрацював зі слідством, давав показання, він пояснив що може показати місце куди був викинутий молоток. Йому було запропоновано показати, він не заперечував, вони поїхали до вказаного ним місця, в село точно не пригадує куди, вони під`їхали до річки, пройшлися польовою стежкою, підійшли до берега річки і ОСОБА_6 пояснив що саме в цьому місці ним особисто був викинутий молоток. Йому було запропоновано показати куди саме він був викинутий. Він взяв із землі камінь і кинув в те місце, потім з власної ініціативи, мовляв він помилився, він взяв наступний камінь і сказав що молоток він викинув ближче до берега. Оскільки вже сутеніло, слідчий експеримент ще не закінчувався, а вони були не готові безпосередньо дослідити це русло річки. Проте, коли вони проводили слідчий експеримент нижче за течією, то побачили двох чоловіків місцевих жителів, які прали килим і озвалися. Один з чоловіків наблизився до них, опустив руки з першого разу, піднімає ці руки, а в руках чорний пакет, всередині щось є. Це везіння яке трапляється в слідчій практиці.

До місця огляду вони діставалися на мікроавтобусі, здається "газельці", відповідно були всі, ОСОБА_6 , слідчі, поняті. ОСОБА_6 сидів поруч зі мною. Він ще у міськвідділі міліції дав показання і вони направлялися на вказані ним місця, і тому вона не давала і не могла давати вказівки ОСОБА_6 , адже такі моменти їй не були відомі. Жодного тиску фізичного чи психологічного на ОСОБА_6 не здійснювалося, в тому числі іншими працівниками, оскільки слідчим експериментом керує слідчий, всі інші люди допомагають. ОСОБА_6 абсолютно добровільно давав показання.

У своїй розповіді під час слідчого експерименту ОСОБА_6 повідомив, що разом із ОСОБА_23 зайшли в квартиру, знаходився там певний час, і коли вона пішла у ванну змити фарбу з волосся він зателефонував ОСОБА_5 , відкрив двері впустивши його у помешкання. ОСОБА_28 у ході слідчого експерименту зменшував свою роль у вчиненні насильницьких дій перекладаючи всю відповідальність на ОСОБА_5 і говорячи що сам ОСОБА_5 вчинив ті насильницькі дії, що призвели до смерті потерпілої. А він лише був присутнім, що десь якийсь час лише притримував потерпілу за ноги оскільки не вдавалося ОСОБА_20 її задушити і та ніяк не вмирала. І що саме ОСОБА_28 подав молоток. Він був в цій квартирі неодноразово, він знав де зберігаються речі, ОСОБА_21 вперше був у помешканні. Тому що не вдавалось задушити потерпілу, вона була жива, і на їхню думку треба було довести справу до кінця, значить треба було застосувати більше насильства. ОСОБА_6 здається казав що душив потерпілу ОСОБА_5 і що ОСОБА_6 був відомий, а головним організатором убивства і виконавцем був ОСОБА_5 .

Про ОСОБА_5 слідству стало відомо не під час відтворення, а раніше, оскільки був ще допит, явка з повинною, він тоді сказав що не сам вчиняв, що це не він.

Під час допиту ОСОБА_6 сказав, що може особисто вказати кули були викинуті ключ з брелком від квартири. Після віднайдення молотка у річці з ОСОБА_6 вони їхали до м. Чоп, він вказував дорогу, здається село Розівка, там була заправка, він сказав що там вони зупинились їдучи на автомобілі ОСОБА_14 , ОСОБА_5 пішов купити воду, а ОСОБА_6 у цей момент підійшов до узбіччя дороги, викинув у кущі ключ від помешкання ОСОБА_14 на якому був брелок у вигляді гумового батону. Зупинившись на цьому місці ОСОБА_6 показав на яку ділянку узбіччя були викинуті ці ключі. Вони оглянули ці кущі і був знайдений цей ключ. Всі учасники були присутні від початку і до кінця. Після того ОСОБА_28 сказав що може показати місце де був збут автомобіля. Вони поїхали здається на околицю ОСОБА_57 , де знайшли сліди спаленого авто. ОСОБА_6 фактично привів їх на це місце, їм не потрібно було нічого шукати, вони просто фіксували і констатували те що розказував ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту.

Практично всі покази ОСОБА_6 , які він давав в міськвідділі і на відтворенні були підтверджені та узгоджувалися в подальшому із іншими доказами, тільки було встановлено що ОСОБА_6 також брав участь у вчиненні насильницьких дій, там кров була виявлена на його сорочці. Те що він хотів зменшити свою роль не знайшло свого підтвердження.

Показала, що як на момент затримання 20.08.2012 року, так і на момент обрання відносно нього запобіжного заходу 23.08.2012 року на ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не було. Він не заявляв ні про які насильницькі дії.

При проведенні відтворення з ОСОБА_5 поетапність, застосування знарядь злочину, поетапність дій, домовленості, про які надав покази ОСОБА_6 , підтвердились з точністю до навпаки, самі насильницькі дії повністю співпадали з показаннями ОСОБА_6 , лише ОСОБА_5 перекладував всю вину на ОСОБА_28 і говорив, що саме ОСОБА_28 вчиняв ці насильницькі дії які призвели до смерті потерпілої, його роль була другорядна. ОСОБА_5 підтвердив попередню змову з ОСОБА_6 щодо вчинення вбивства. Також підтвердив відомості стосовно знарядь вчинення вбивства і викрадення предметів, всі викрадені речі та речові докази були віднайдені в тих місцях, про які заявили ОСОБА_58 в ході допитів і слідчих експериментів, адже було виявлено місце спаленого авто, було вилучено із ломбарду ювелірні прикраси, це також стало відомо з показань підозрюваних, а не було відомо до цього і не могло бути відомо, так само була виявлена авто магнітола з викраденого автомобіля.

ОСОБА_5 на відтворенні також показував механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , але перекладав вину на ОСОБА_6 . Щодо домовленостей про збут автомобіля, то на скільки вона пам`ятає, авто було збуто особам ромської національності, це були знайомі ОСОБА_5 .. Було встановлено що ОСОБА_5 причетний до вчинення інших злочинів, шахрайським шляхом він збував майно, яке було взято в кредит і він цим особам ромської народності збував кредитні магнітофони, телефони і т.д.

Показала, що звісно, ніхто не інсценував і бачення того, яким чином вчинявся злочин, і не було такої необхідності. На місці де обвинувачені позбавились від знаряддя вбивства вона ніколи не була раніше, на місці де були виявлені ключі вона була вперше 20 серпня, на місці виявлення залишків авто вона була вперше.

Протягом досудового розслідування ОСОБА_6 чи ОСОБА_5 особисто до неї не зверталися про заподіяння їм тілесних ушкоджень. Здається ОСОБА_5 у подальшому, у судовому розгляді іншим складом суду, говорив що на нього здійснювався тиск, чи ОСОБА_28 про це говорив точно не пригадує. У перші місяці, тижні досудового розслідування таких скарг не було. Зокрема, після слідчого експерименту, на прохання ОСОБА_6 вона дала йому можливість поспілкуватись по телефону зі своїм батьком, вона була присутня при цій розмові, жодних скарг він своєму батьку не заявив. Хоча якби такі обставини були ніщо йому б не заважало поскаржитись на це батькові.

Також зазначила, що будь-яких вказівок ОСОБА_5 про те, як йому треба себе поводити під час відтворення не надавалося, на нього не вчинялося жодного тиску, він давав показання такі як уважав за необхідне.

Показала, що слова ОСОБА_6 про те, що його тримали десь в м. Берегове і застосовували до нього примус для написання явки з повинною не відповідають дійсності, оскільки 19 серпня був виявлений труп, до цього ніхто і не знав що відбулось, 20 серпня він був допитаний в якості підозрюваного, і за його участі був проведений слідчий експеримент. В даному кримінальному провадженні проводились судово психіатричні експертизи обох обвинувачених, і проводились вони амбулаторно значно пізніше. Отже ніхто їх не тримав і не міг тримати в Берегівській психіатричній лікарні.

Не відповідають дійсності також слова обвинувачених про те, що їх утримували в якомусь місці триманні, побили, і тому вони написали явки з повинною, оскільки після того як вони були доставлені, чи з`явились до міського відділу міліції вони утримувались в мукачівському ІТТ, і далі в слідчому ізоляторі. Ні в яких інших ІТТ вони не утримувались.

Допитаний в судовому засіданні, для роз"яснення наданих висновків № 604/12 від 28.08-30.08.2012 року відносно ОСОБА_6 та № 605/12 від 28.08.-30.08.2012 року відносно ОСОБА_5 , експерт ОСОБА_59 показав, що висновки експерта він повністю підтримує та підтверджує, що судово медичні експертизи проведені з дотриманням всіх вимог щодо проведення даного виду експертиз. Додав, що при проведенні експертиз обоє підозрюваних вказували про обставини вбивства, жодного тиску при цьому відносно підозрюваних не здійснювалося. На момент огляду на тілі ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень не було і про те, що його били по голові і тиснули психологічно не заявляв. ОСОБА_6 називав обставини щодо визнання вини. ОСОБА_5 розповів сам, що душив потерпілу і говорив, що вину визнає частково. Скарг від ОСОБА_5 не надходило. У ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження, вказані у висновку, які можуть вкладатися в час події, який вказаний у постанові. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути як при падінні, відкочуванні, чи від зовнішнього впливу на тіло.

Допитаний в судовому засіданні, для роз"яснення наданого висновку № 9/12 від 04.10.2012 року експерт ОСОБА_60 показав, що висновок експерта він повністю підтримує та підтверджує, що судово медична експертиза проведена з дотриманням всіх вимог щодо проведення даного виду експертиз. При цьому, згідно правил старого КПК України, було проведено дослідження трупа, а потім експертиза. Також показав, що був присутній при проведенні 22.08.2012 року відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_5 , і останній показував все добровільно без будь-якого тиску з боку міліції. Показав, що неможливо встановити скількома людьми нанесено удари, але можливо порахувати кількість ударів. Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок сукупності множинних ударів, у висновку не менше 6. У висновку він тільки допустив можливість нанесення таких ударів молотком. Припущення щодо того, що удар нанесені молотком у нього виникло при первинному огляді трупа.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 показав, що він працював інспектором криміналістом, та фіксував відеокамерою проведення відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_6 . Проведення відтворення розпочалося у міськвідділі. ОСОБА_6 під час відтворення поводився спокійно, все добровільно показував, на нього не здійснювалося жодного тиску. Під час фіксування відтворення та перегляді відзнятого жодних вказівок щодо перезапису не поступало, повторно нічого не знімалося. Він весь час перебував у полі зору учасників вказаної слідчої дії. По закінченні відтворення касета з відеозаписом одразу було передано слідчому. При перегляді відеозапису жодних зауважень від ОСОБА_62 не поступало.

Крім наведеного вина ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 19.08.2012 року зі схемою до протоколу та ілюстративними таблицями , а саме квартири АДРЕСА_4 , згідно якого на підлозі коридору вказаної квартири виявлено труп ОСОБА_14 , з ознаками насильницької смерті. У даному протоколі засвідчено обстановку у квартирі, місце розташування та положення трупа ОСОБА_14 , наявні ушкодження, а також вилучені схожі на кров сліди в коридорі квартири, на сходинковій площадці першого поверху, рушник, яким була прикрита голова трупа, відбитки пальців рук та долонь з поверхонь міжкімнатних дверей квартири та предметів (відображені на відрізах клейкої стрічки скоч і понумеровані як об`єкти від № 1 до № 20 та направлені на експертизу), пляшка коньяку «Отард» (т. "докази" а.с. 1-28);

- актом судовом медичного дослідження трупа ОСОБА_14 , 1975 року народження, від 20.08-04.10.2012 року № 286/12 у якому зафіксовано виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_14 та на основі встановлених в ході огляду трупа ОСОБА_14 , 1975 року народження, даних, з урахуванням даних додаткових методів лабораторного дослідження, встановлено, що смерть ОСОБА_14 , 1975 року народження, настала внаслідок важкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася множинними відкритими вдавленими переломами чолової та тім`яної кісток черепа справа, багатоуламковими переломами основи черепа передніх черепних ямках, деструкцією та забоєм речовини головного мозку, множинними розривами твердої мозкової оболонки, з розвитком травматичного шоку, що і явилося безпосередньою причиною її смерті. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа вище прижиттєвих травматичних ушкоджень, «шокових» змін нирок та легенів, а також підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у виді забійних ран в чоловій області по центру і справа (2), в тім`яно-чоловій ділянці справа (4), чоло-надбровній ділянці справа (2), синців на верхніх повіках обох очей, на передній поверхні грудної клітки зліва (3), на рівні зовнішньої кісточки лівої гомілки; саден на тильній поверхні лівої ступні та боковій поверхні шиї зліва, багатоуламкових переломів кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, забою головного мозку з декструкцією речовини правої тім"яної та чолових долей головного мозку. Вказані рани та ушкодження кісток черепа, головного мозку та його оболонок виникли від дії обмеженою поверхні твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, яким можуть бути робочі частини молотка. Як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із безпосередньою причиною настання ссерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв"язку; синці виники виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, або механізму здавлення. Відповідно до живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень; садна виникли від дії тупих твердих або тупогранних предметів по еханізму ковзання, причому саднина в області шиї могла виникнути від дії нігтів пальців рук сторонньої людини. ВІдповідно до живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі вказані тілесні ушкодження виникли безпосередньо пережд настанням смерті та можуть вкладатися в дату події, що мала місце 15.08.2012 року, так як від моменту настання смерті до початку судово-медичного дослідженя трупа пройшло більше 36 год. (т.7 а.с. 58-63);

- висновком експерта № 9/12 від 04.10.2012 року (судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 ) відповідно до якого встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок важкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася множинними відкритими вдавленими переломами чолової та тімяної кісток черепа з права, багато уламковими переломами основи черепа перехідних черепних ямках, деструкцією та забоєм речовини головного мозку, множинними розривами твердої мозкової оболонки з розвитком травматичного шоку, що і явилося безпосередньою причиною її смерті. Вказані рани та ушкодження виникли від дії обмеженої поверхні твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, яким можуть бути робочі частини молотка. Як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому звязку. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленими при дослідженні трупа вказаних вище прижиттєвих травматичних ушкоджень, «шокових» змін нирок та легенів та даними гістологічного дослідження внутрішніх органів. Відповідно до живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень садна виникли від дії тупих твердих або тупогранних предметів по механізму ковзання, причому саднина в області шиї могла виникнути від дії нігтів пальців рук сторонньої людини. Всі тілесні ушкодження виникли безпосередньо перед настанням смерті та можуть вкладатися в дату події, що мала місце 15.08.2012 року, так, як від моменту настання смерті до початку судово-медичного дослідження трупа пройшло понад 36 годин. Виявлені у гр-ки ОСОБА_14 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин на які показали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 при проведенні відтворення обстановки і обставин події, коли ОСОБА_14 знаходилася у горизонтальному положенні лежачи на спині, а особа, яка спричиняла тілесні ушкодження, наносила удари молотком в область її голови, знаходячись у напівсидячому положенні передньою поверхнею тіла повернутим до потерпілої. Потерпілій спричинене не менше як шість ударів в область голови. Можливість виконувати ОСОБА_14 активні дії (ходити, розмовляти) після спричинення їй тілесних ушкоджень, виключена. Від моменту спричинення тілесних ушкоджень до смерті пройшло в межах кількох хвилин (т. "докази" а.с. 270-276);

- висновком експерта № 17/194 від 21.09.2012 року згідно якого встановлено, що сліди пальців рук, відкопійовані на відрізах клейкої стрічки скоч № 3 (слід пальця руки, вилучений з дверного полотна дверей туалету) № 7, № 8 (сліди пальців рук з поверхні пляшки коньяку) вилучені в ході огляду помешкання ОСОБА_14 (вилучені згідно протоколу огляду місця події від 19.08.2012р.) - залишені ОСОБА_6 (т. "докази" а.с. 173-178);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 20.08.2012 року проведеного з метою перевірки та уточнення результатів допиту підозрюваного ОСОБА_6 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_56 , під час якого, ОСОБА_6 чітко, послідовно дав пояснення про обставини його з ОСОБА_5 попередньої домовленості щодо злочинних дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_63 та сам хід подій, що мали місце 15 серпня 2012 року . Відповідно до вказаного протоколу під час відтворення ОСОБА_6 детально показав про обставини вбивства ОСОБА_14 - хто, яку роль та дії виконував, вказав на спосіб та знаряддя вбивства - молоток, який він - ОСОБА_6 взяв з нижньої висувної шухляди тумбочки в коридорі квартири ОСОБА_63 , які тілесні ушкодження та у якій послідовності наносили ОСОБА_14 , чітко описав положення убитої ОСОБА_63 при виході їх з ОСОБА_5 з квартири, що узгоджується з висновком експерта № 9/12 від 04.10.2012 року щодо тілесних ушкоджень на трупі, послідовності їх виникнення, причинно-наслідкового зв`язку з настанням смерті потерпілої. Також у процесі відтворення ОСОБА_6 чітко показав шлях їх слідування з ОСОБА_5 після вбивства ОСОБА_14 та вказав місце, де викинули у річку молоток, яким убили ОСОБА_14 , звідки, знаряддя злочину - молоток було вилучено працівниками міліції. Крім того, чітко, з подробицями описав подальше їх з ОСОБА_15 переміщення в м. Чоп, показав будинок на околиці м. Чоп, біля якого вони з ОСОБА_5 зупинилися, де на згарищі, працівниками міліції були вилучені, рештки автомобілю «НYUNDAI GETZ» (т. "докази" а.с. 76-97);

Суд покладає в основу обвинувального вироку відображене у протоколі відтворення обстановки та обставин подій з ОСОБА_6 від 20.08.2012 року, проведеного в присутності захисника - адвоката ОСОБА_56 , під час якого ОСОБА_6 . чітко, послідовно дав пояснення про обставини справи, які зазначені вище та вважає, що пояснення ОСОБА_6 під час відтворення обставин і обстановки події 20.08.2012 року є достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються наведеними доказами, в тому числі показами ОСОБА_6 судовому засіданні, висновком судово-медичної експертизи про те, що механізм та знаряддя вбивства, повідомлений ОСОБА_6 , відповідає даним медичного дослідження - висновку експерта № 47-мк від 28.09.2012 року та висновку експерта № 87 від 15.05.2013 року

Разом з тим суд визнає недопустимим доказом відомості які містяться на відеозапису до протоколу відтворення обстановки і обставин події від 20.08.2012 року з ОСОБА_6 , оскільки в ході судового розгляду, прокурором надано висновок експерта № 19/13-28 від 31.077.2013 року, відповідно до якого на наданій на дослідження відеокасеті Mini DV Panasonik DVM 60 з наявним на ній відеозвукозаписом відтворення обстановки і обставин події від 20.08.2012 року з ОСОБА_6 , присутні ознаки електронного монтажу. Ознаки механічного монтажу відсутні.

В той же час суд зазначає, що відеозапис є допоміжним засобом фіксації результатів слідчої дії і про неспроможність її протоколу, як джерела доказів, не свідчить. Окрім цього результати цієї слідчої дії: відшукання молотка і результати його експертного дослідження безспірно доводять належність, допустимість і достовірність отриманих під час її проведення показань обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, суд звертає увагу, що як убачається з протоколу демонстрації відеозапису відтворення обстановки і обставин події від 21.08.2012 року з підозрюваним ОСОБА_6 , за участю підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_56 , понятих ОСОБА_64 , ОСОБА_65 та спеціаліста НДЕКЦ Мукачівського МВ УМВС ОСОБА_66 , відповідно до якого під час перегляду відеозапису доповнень та зауважень від учасників слідчої дії не було (т. "докази" а.с. 98);

- висновком експерта № 47-мк від 28.09.2012 року про те, що чотири рвано-забійні рани голови трупа гр-ки ОСОБА_14 могли виникнути в результаті дії основного бойка і дві рани могли виникнути внаслідок дії додаткового бойка (носа) наданого на дослідження молотка, вилученого в річці Латориця в ході відтворення обстановки і обставин події із ОСОБА_6 від 20.08.2012 року (т. "докази" а.с. 266-269);

- висновком експерта № 604/12 від 28-30-08.2012 року (судово-медична експертиза ОСОБА_6 ) згідно якого експертом встановлено, що у ОСОБА_6 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено, що виключає можливість потрапляння його крові на руків`я молотка виявленого в р. Латориця під час відтворення обставин події з ОСОБА_6 (т. "докази" а.с. 253-254);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 11.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_67 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка якого бачив в автомобілі разом із ОСОБА_14 14.-15.08.2012 року (т. "докази"а.с..7-39);

- протоколом огляду від 20.08.2012 року, а саме квартири АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_68 , де проживав ОСОБА_69 , в ході якого, зокрема, було вилучено ряд предметів одягу, зокрема, штани та сорочки, якими користувався ОСОБА_6 (т. "докази" а.с. 202-206);

- протоколом пред`явлення предмету для впізнання від 23.10.2012 року, а саме сорочки, яку відповідно до показів свідка ОСОБА_70 носив ОСОБА_6 та повернув її ОСОБА_71 18.08.2012 року(т. "докази" а.с. 213-215);

- висновком експерта № 194 від 14.09.2012 року про те, що у слідах на об. № 1-3 (на сорочці у синьо-білу-червону смужку) та № 9 (на світло - сірих штанах), вилучених у ОСОБА_69 , знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах об. № 1-3, № 9 встановлено, що кров у цих слідах може походити від підозрюваного ОСОБА_69 або від потерпілої ОСОБА_14 (т. "докази"а.с. 207-212).

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 11.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який вночі 16.08.2012 року приїхав у м. Чоп на червоному автомобілі «Хюндай Гетц» разом з ОСОБА_5 , та з участю якого, а також з участю ОСОБА_5 та ОСОБА_72 він розрізав вказаний автомобіль (т. "докази" а.с. 43-46);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який вночі 16.08.2012 року знаходився на подвір`ї будинку по АДРЕСА_7 разом з ОСОБА_5 які приїхали на червоному автомобілі «Хюндай Гетц» який разом із ОСОБА_73 в подальшому розібрали (т. "докази"а.с. 57-58);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 11.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_74 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка 16.08.2012 року знаходилася на подвір`ї будинку матері її чоловіка по АДРЕСА_7 разом з ОСОБА_5 (т. "докази"а.с. 69-72);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 24.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав автомобіль на якому в ніч з 15 по 16 серпня 2012 року приїхали в м. Чоп ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та на їхнє прохання він з ОСОБА_17 розрізав автомобіль та продав як металобрухт (т. "докази"а.с. 47-52);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 20.08.2012 року проведеного з метою перевірки та уточнення результатів допиту підозрюваного ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_75 , під час якого ОСОБА_5 чітко, послідовно дає пояснення про обставини попередньої домовленості його з ОСОБА_6 щодо злочинних дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_63 та сам хід подій, які мали місце 15 серпня 2012 року. Відповідно до вказаного протоколу під час відтворення ОСОБА_5 детально показав і розповів, обставини вбивства ОСОБА_14 - хто, яку роль та дії виконував, вказав на спосіб та знаряддя вбивства - молоток, що узгоджується з висновком експерта № 9/12 від 04.10.2012 року щодо тілесних ушкоджень на трупі, послідовності їх виникнення, причинно-наслідкового зв`язку з настанням смерті потерпілої. Також ОСОБА_5 чітко описав та показав місце, де він із ОСОБА_6 викинули у річку знаряддя злочину молоток, який у подальшому було вилучено працівниками міліції та упаковано в пакет експертної служби (т. "докази"а.с. 103-118).

Суд уважає, що пояснення ОСОБА_5 під час слідчої дії (відтворення обстановки і обставин події від 22.08.2012 року) в цілому узгоджуються з поясненнями ОСОБА_6 даними ним як під час відтворення обстановки і обставин події від 20.08.2012 року, а також з показами ОСОБА_6 наданими в судовому засіданні, та є достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються наведеними та дослідженими доказами, в тому числі висновком судово-медичної експертизи № 47-мк від 28.09.2012 року, щодо механізму та знаряддя вбивства, відповідає даним медичного дослідження.

При цьому, що стосується клопотання сторони захисту про визнання недопустимими вказаного доказу з мотивів того, що обвинувачений давав вказані покази під тиском та застосуванням сили, то такі твердження захисту спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показами свідків ОСОБА_76 , який був був понятим при проведенні зазначеної слідчої дії, ОСОБА_52 статиста, ОСОБА_77 судово-медичного експерта, а також допитаної в якості свідка слідчої ОСОБА_26 .

Як убачається з протоколу демонстрації відеозапису відтворення обстановки і обставин події від 22.08.2012 року з підозрюваним ОСОБА_5 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_78 , понятих ОСОБА_76 , ОСОБА_79 та спеціаліста НДЕКЦ Мукачівського МВ УМВС ОСОБА_80 , під час перегляду відеозапису доповнень та зауважень від учасників слідчої дії не було (т. "докази"а.с. 119);

Судом встановлено , що відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2013 року у кримінальному провадженні № 0000023 відносно обвинувачених: ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, постановлено Провести перевірку відповідного до вимог діючого законодавства з внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування відносно нього недозволених заходів фізичного впливу з боку працівників міліції Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області та слідчої ОСОБА_26 в ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000023. Та як убачається із вироку Мукачівського міськрайонного суду від 04.11.2013 року та вироку апеляційного суду Закарпатської області від 20.03.2014 року ухвалених у кримінальному провадженні № 0000023 відносно обвинувачених: ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 про застосування щодо нього незаконних заходів слідства, постановою слідчого прокуратури м. Мукачева від 30.06.2013, яка набрала законної сили, закрите за відсутності події кримінального правопорушення, а в діях старшого слідчого СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_26 та оперуповноважених ОСОБА_81 і ОСОБА_82 складу кримінального правопорушення.

Ті обставини, що під час відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_5 і ОСОБА_6 давали показання добровільно, без будь-якого примусу підтвердили суду учасники цих слідчих дій - поняті ОСОБА_54 і ОСОБА_83

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 11.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_5 як чоловіка на ім`я ОСОБА_84 , який вночі з 15 на 16 серпня 2012 року приїхав у м. Чоп разом із своїми товаришем на автомобілі іноземного виробництва червоного кольору, якому на його прохання він допоміг здати золоті прикраси в ломбард, а також на його прохання за допомого свого товариша ОСОБА_72 розрізав автомобіль на якому ОСОБА_15 приїхав (т. "докази"а.с. 40-42);

- протоколом очної ставки від 22.10.2012 року, проведеної між свідком ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 в ході якої ОСОБА_16 повідомив, що з ОСОБА_5 він знайомий, такий разом із незнайомим чоловіком вночі з 15-16 серпня приїхав до нього на червоному автомобілі «Хюндай Гетц». ОСОБА_5 витягнув з кишені золоті вироби сказавши, що ці вироби дружини чоловіка який приїхав із ним і їх потрібно здати у ломбард. Він разом з ними пішов у ломбард, де здав золоті вироби які дав ОСОБА_5 та невідомий чоловік який був із ним, оскільки у них не було документів. Також ОСОБА_5 з іншим невідомим йому чоловіком завезли до нього у двір автомобіль червоного кольору без документів і просили розібрати даний автомобіль на запчастини або розрізати на металолом. Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив надані ОСОБА_16 показання. При цьому ні ОСОБА_5 ні його захисник до протоколу очної ставки зауважень та доповнень немали (т. №7 а.с. 8-14);

- протоколом очної ставки від 20.09.2012 року, проведеної між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в ході якого вони підтвердили , 16.08.2012 року на прохання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на подвір"ї ппо вулиці Привокзальній у м. Чоп розрізали автомобіль червоного кольору (т. №7 а.с. 8-14);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 11.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_74 впізнала ОСОБА_5 , який 16.08.2012 року знаходився на подвір`ї будинку матері її чоловіка по АДРЕСА_7 (т. "докази"а.с. 66-68);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.09.2012 року відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 який вночі з 15 на 16 серпня 2012 року знаходився на подвір`ї будинку по АДРЕСА_7 та на прохання якого вони з ОСОБА_49 розрізали автомобіль «Хюндай Гетц» (т. "докази"а.с. 53-55).

При цьому щодо вказаних протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.09.2012 року та 11.09.2012 року, суд констатує, що проведення пред`явлення особи для впізнання слідчим проведено у відповідності до вимог ст. 174 КПК України 1960 року, і клопотання захисника обвинуваченого про визнання зазначених протоколів недопустими доказами з підстав того, що ОСОБА_5 був пред`явлений для впізнання вказаним свідкам по фотознімку у невідповідному складі (менше трьох осіб) є безпідставними. Частина друга статті 174 КПК України 1960 року передбачала, що особа, що підлягає впізнанню пред`являється впізнаючому разом з іншими особами тієї ж статті у кількості не менше трьох, що, як вбачається з долучених до протоколів пред`явлення для впізнання по фотознімках ілюстративних таблиць, дотримано, при проведенні вказаних слідчих дій;

- протоколом огляду та вилучення від 20.08.2012 року золотих прикрас, зданих в ломбард по паспорту ОСОБА_16 , з якого вбачається, що в ході проведення вказаного огляду у ломбарді ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться у будівлі за адресою: АДРЕСА_8 . Працівником вказаного ломбарду добровільно видано золоті вироби, які в подальшому впізнані свідком ОСОБА_9 , як такі, що належали потерпілій ОСОБА_14 (т. "докази" а.с.60-62);

- протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 27.09.2012 року, а саме золотих прикрас, які здали у ломбард у м. Чоп 16.08.2012 року обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_16 , а також автомагнітоли «Піонер», які впізнала свідок ОСОБА_9 , як такі, що належали її сестрі ОСОБА_14 (т. "докази" а.с. 139-147);

- протоколом виїмки від 20.08.2012 року аудіо магнітоли марки «Піонер» у громадянина ОСОБА_85 (т. "докази" а.с. 64-65);

- протоколом огляду предметів від 27.08.2012 року, вилучених в ході відтворення обстановки і обставин події з підозрюваним ОСОБА_6 та упакованих в пакети експертної служби № 2018704,2018705,031839,0310838,0310840, а саме деталей, які могли відноситися до легкового автомобіля різні кронштейни, металева частина ущільнювача скла, електродвигун, системи обігрівання салону автомобіля, деталь, подібна на електромагнітний клапан, армуюча металева частина ущільнювача дверей, частина та деталь, подібна до кришки системи опалення (пічки) кондиціювання (т. "докази"а.с. 165-168);

- висновком експерта № 22/141 від 03.09.2012 року відповідно до якого встановлено що предмети, надані на дослідження є деталями автомобіля і можуть встановлюватися на автомобілі «Хюндай», в тому числі і на автомобіль марки «Хюндай-Гетц» (т. "докази" а.с. 169-172);

- висновком експерта № 186 від 31.08.2012 року, яким встановлена групова належність крові підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т. "докази"а.с. 190-191);

- висновком експерта № 192 від 14.09.2012 року, згідно якого встановлено, що кров у об`єктах № 1-3 (№1 зішкріби з підлоги коридору, № 2 зі стіни коридору, № 3 на рушнику) могла походити від потерпілої ОСОБА_14 . Разом з тим, не виключена можливість походження крові у об`єктах № 1-3 від іншої особи, з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_6 при наявності у нього ознак зовнішньої кровотечі. Згідно вказаного висновку, не виявлення у об`єктах 1-3 антигену А дозволяє виключити можливість походження крові у цих слідах від підозрюваного ОСОБА_5 (т. "докази"а.с. 192-196);

- висновком експерта № 193 від 10-14.09.2012 року, згідно якого встановлено, що у двох сколах деревини з перил площадки та двох змивах з підлоги першого поверху під`їзду біля квартири АДРЕСА_4 знайдена кров людини, висказатися з категоричністю про групову належність якої не видається можливим, водночас не виключається можливість походження такої від підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_14 у двох сколах деревини з перил площадки, а у двох змивах з підлоги першого поверху під`їзду біля квартири АДРЕСА_4 від підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також потерпілої ОСОБА_14 (т. "докази"а.с. 197-201);

- протоколом виїмки від 03.10.2012 року згідно з яким старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_26 , на підставі постанови Мукачівського міськрайонного суду від 03.09.2012 року, проведено виїмку роздруківок з`єднань абонентів № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які належали ОСОБА_86 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

З вказаних роздруківок та довідки аналізу з`єднань абонентів: НОМЕР_2 ( ОСОБА_14 ), НОМЕР_3 ( ОСОБА_6 ), НОМЕР_4 ( ОСОБА_5 ) вбачається, що:

- починаючи з 12:11 год 15.08.2012 року ОСОБА_6 періодично спілкується з ОСОБА_14 та ОСОБА_5 ; після розмови з потерпілою ОСОБА_63 , ОСОБА_69 знову телефонує ОСОБА_15

- протягом дня з 12:14 год. до 21:37 год. періодично часто відбуваються телефонні розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в той же час ОСОБА_5 здійснює велику кількість дзвінків в т. ч. на номер Балог Чаби;

- з 17:45 год по 18:18 год ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переписуються СМС повідомленнями;

- починаючи з 16:25 год. ОСОБА_5 знаходиться неподалік вежі зв`язку, яка неподалік будинку, де мешкає ОСОБА_63 ;

- в період з 21:39 год. до 22:01 год ОСОБА_14 телефонує своїй сестрі - ОСОБА_9 ;

- біля 19:12 год. ОСОБА_6 отримує дзвінок ОСОБА_5 , а починаючи з 19:14 год по 21:37 год. абоненти спілкуються безперервно телефонуючи один одному.

- 22:01 год. остання розмова потерпілої ОСОБА_63 з матір`ю ОСОБА_8

- 22:09 год. потерпілій ОСОБА_63 телефонує ОСОБА_69 (розмова триває 19 секунд).

Дзвінки між абонентами і будь-які з`єднання припинилися аж до 22:57 годин 15.08.2012 року.

- починаючи з 22:57 год обидва абоненти ( ОСОБА_15 та ОСОБА_69 ) рухаються в напрямку м. Чоп.

-16 серпня 2012 року з`єднання обох абонентів відбувається через вежу м. Чоп,

- 17 серпня 2012 року абоненти ОСОБА_15 та ОСОБА_69 знаходяться в м. Мукачеві і активно спілкуються, при цьому ОСОБА_5 неодноразово телефонує на номер ОСОБА_49 ,

- 18 серпня 2012 року ОСОБА_69 з`єднується з абонентом ОСОБА_15 в ОСОБА_87 , а з 10:26 год в м. Ужгород.,

- 19 серпня 2012 року о 19:29 год ОСОБА_69 приймає дзвінок від батька,

- 19.08.2012 р. о 19:52 год. ОСОБА_6 телефонує ОСОБА_5 .

Суд констатує, що відображені у вищевказаному доказі переміщення абонентів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджуються по часу з встановленими обставинами справи, в період з 15 по 19 серпня 2012 року (т. "докази"а.с. 233-252).

При дослідженні висновка експерта №17/193 від 25.09.2012 року , обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив , що ключ із брелоком у виді батону , який був виявлений у ході відтворення обстановки та обставин події із ОСОБА_5 від 22.08.2012 року, є ключем від квартири ОСОБА_63 який він викинув обабіч дороги в кущі коли їхав разом із ОСОБА_5 по дорозі у напрямку м. Чоп біля заправки де вони зупинялися.

У постанові від 17.04.2018 у справі № 359/6489/13-к Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що суд може обґрунтовуючи свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Оскільки явка з повинною є по суті позасудовими показаннями, то в силу положень ч. 4 ст. 95 КПК вона не може бути визнана допустимим доказом у справі.

З огляду на зазначену позицію Верховного Суду, суд визнає недопустимими доказами у справі явку з повинною ОСОБА_5 від 21.08.2012 року та протокол отримання явки з повинною від 21.08.2012 року (т. "докази"а.с. 100-102), а також явкою з повинною ОСОБА_6 від 20.08.2012 року та протокол отримання явки з повинною від 20.08.2012 року ( т. "докази" а.с. 73-75);

Також судом досліджено речові докази у кримінальному провадженні, а саме: предмети які знаходилися у експертних пакетах №1676942, №1676870, №0743093 у яких знаходилися знаряддя злочину -молоток який був вилучений з річки Латориця у ході відтворення обстановки та обставин події із ОСОБА_6 від 20.08.2012 року і щодо якого під час додаткового допиту, який відбувся 29.03.2023 року, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив , що це той самий молоток яким убили ОСОБА_14 ; рушник виявлений на обличчі трупа ОСОБА_14 ; деталі автомобіля .

Що стосується доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 щодо наявності ексцесу виконавця у діях ОСОБА_5 та відсутності у ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілої, про що у своїх показах також зазначає ОСОБА_6 , то такі спростовуються вчиненням ОСОБА_6 дій, які спрямовані на подолання опору потерпілої ОСОБА_14 шляхом утримування останньої за ноги, передачею ОСОБА_5 знаряддя вбивства молотка, яким ОСОБА_5 наносив удари потерпілій, та вчинення дій на пересвідчення смерті потерпілої , а саме почувши , що потерпіла "хрипить" і має пульс повідомив ОСОБА_5 , який у свою чергу поклавши на голову потерпілій рушник завдав іще декілька ударів молотком, що свідчить про наявність між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 єдиного умислу спрямованого на позбавлення потерпілої життя .

При цьому твердження ОСОБА_6 про те, що між ним та ОСОБА_5 було домовленість про інсценування грабежу, а не на вбивство ОСОБА_14 , спростовується діями, які були вчинені обвинуваченими, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_5 зайшовши до квартири одразу напав на потерпілу ОСОБА_14 , а ОСОБА_6 не вчинив жодних дій на відвернення нападу (в тому числі на залучення допомоги інших осіб, шляхом втечі чи привернення уваги іншим шляхом), а навпаки вчинив дії спрямовані на подолання опору потерпілої та надання ОСОБА_5 знаряддя для вбивства ОСОБА_14 для позбавлення потерпілої життя .

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів, отриманих за результатами проведення з ОСОБА_5 слідчих дій у період з 21.08.2012 року по 29.09.2012 року, з посиланням на порушення права Товта на захист, з огляду на те, що постанова про допуск захисника від 29.08.2012 року, та зазначає, що захисник ОСОБА_75 був допущений у якості захисника 21.08.2012 року та обвинувачений ОСОБА_5 погодився з тим, щоб останній здійснював захист його інтересів на даному етапі, 29.08.2012 року ОСОБА_5 знову висловився за те, щоб станом на вказану дату його захисником був ОСОБА_75 , і такий був допущений повторно до участі у справі у якості захисника ОСОБА_5 .

Щодо посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 на неповідомлення прокурора по проведення огляду місця події 19.08.2012 року, який проводився без дозволу суду, суд не погоджується з таким та зазначає, що прокурор м. Мукачево був присутнім під час огляду, про що наявний відповідний запис у протоколі огляду від 19.08.2012 року.

Також констатує, що всі слідчі дії з ОСОБА_6 проводилися у присутності захисника ОСОБА_88 , та ОСОБА_6 погодився щоб захист його інтересів здійснював вказаний адвокат.

Що стосується твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що обвинувальний акт поданий до суду поза межами строку, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття кримінального провадження, суд зазначає, що положення п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Разом з тим, відомості до ЄРДР у розглядуваному кримінальному провадженні внесені до введення в дію змін, встановлених п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Окрім того, п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України передбачено можливість закриття кримінального провадження якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. В той час як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та злочин передбачений п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином проти життя особи, а додатковим об`єктом та кваліфікуючими ознаками злочинів передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України є життя та здоров`я людини.

А тому відсутні підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Суд не погоджується із твердженям захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_13 про те, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не роз"яснено права гарантовані ст.63 Конституції України, що на думку захисту має наслідком недопустимість протоколів відворення обстановки та обставин події за участю обвинувачених, оскільки згідно з наявними у матеріалах справи протоколами про роз"яснення права на захист , обвинуваченому ОСОБА_6 20.08.2012 року та обвинуваченому ОСОБА_5 21.08.2012 року перед проведенням зазначеної слідчої дії в присутності захисників було роз"яснено права передбачені ст.63 Конституції України.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які б вплинули на всебічність , повноту та об"єктивність досудового розслідування судом не встановлено.

У відповідності до пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено відповідно до закону; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного є неприпустимим, коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення та всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо» проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини, рішення якого застосовуються судами як джерело права на виконання статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006, підкреслив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати вимогам достатності та переконливості, а в справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 368 ч. 1 п.п. 1-3 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ст. 17 ч. 2, 4 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно у п. 54 справи «Лопатін і Медведський проти України» (заяви №№ 2278/03 та 6222/03) зазначено, що при оцінці доказів Суд застосовує стандарт оцінки доказів «поза розумним сумнівом». Такі докази можуть випливати з співіснування достатньо сильних, чітких і послідовних умовиводів або схожих неспростовних припущень стосовно фактів.

Водночас, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 323 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 94 КПК встановлено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні не здобуто будь-які дані про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 були підстави для обмови обвинуваченого ОСОБА_5 . Показання, в яких обвинувачений ОСОБА_5 не визнає вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах, суд визнає такими, що спрямовані на його ухилення від покарання за вчиненні злочини та оцінює їх критично.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність його до інкримінованих йому кримінальний правопорушень , спростовуються показами даними ним у судовому засіданні та показами даними в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 (в частині обставин справи) та зібраними стороною обвинувачення доказами, які судом визнані належними та допустимими і дослідженими в судовому засіданні з належною їх аналізом та оцінкою.

Відхиляючи показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що між ними не було попередньої домовленості на вчинення інкримінованих їм злочинів, суд вважає, що вищенаведені докази, в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли погоджено, кожний окремо виконуючи ті дії, про які домовлялись, їх дії були спрямовані саме на досягнення поставленої мети - наслідків, які настали, тобто вони виступали співвиконавцями злочинів.

Сукупність встановлених обставин вчинених діянь, зокрема, спосіб вчинення злочинів знаряддя злочину, характер, кількість, локалізація і механізм спричинення поранень та інших тілесних ушкоджень, завданих потерпілій ОСОБА_14 , цілеспрямованість нанесення останніх, дії обвинувачених щодо заволодіння належними потерпілій речами, свідчать про наявність прямого умислу у діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вчинення нападу на ОСОБА_14 за попередньою змовою з метою заволодіння майном останньої та позбавлення її життя.

З доказів, досліджених в судовому засіданні, чітко прослідковується роль кожного з обвинувачених у вчинених ними кримінальних правопорушень (злочинів), які їм інкриміновано.

Як вбачається з акту № 149, складеного за результатами амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Під час скоєння інкримінованого йому діяння міг та на теперішній час може віддавати собі звіт у свої діях та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у даному випадку експертом виключається повністю ( т. докази а.с. 258-261).

Відповідно до акту № 148, складеного за результатами амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , 1984 року народження, психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Під час скоєння інкримінованого йому діяння міг та на теперішній час може віддавати собі звіт у свої діях та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у даному випадку експертом виключається повністю ( т. докази а.с. 262-265).

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за п.6, п.12 ч.2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ч.3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

При цьому суд виходить з роз`яснень, що містяться в п.10, п.16, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.03.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» згідно яких, за п. 6 ч. 2 ст.115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, вимагання, незаконного заволодіння транспортним засобом дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України тощо).

Вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п.12 ч.2 ст.115 КК України умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.

За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Судом також досліджені характеризуючі дані обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та встановлено наступне.

Згідно довідки ОСК ГУНП в Закарпатській області від 22.08.2012 року № 122-22082012/21022, ОСОБА_6 раніше не судимий.

Згідно довідки Мукачівської центральної районної лікарні від 27.08.2012 року № 706, ОСОБА_6 на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.

Згідно характеристики наданої начальником СДІМ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області від 05.09.2012 року, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , де проживає разом із сестрою ОСОБА_31 та її малолітньою донькою. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Скарг з боку сусідів на нього до Мукачівського МВ УМВС України не надходило.

Згідно довідки ОСК ГУНП в Закарпатській області від 22.08.2012 року № 124-22082012/21022, ОСОБА_5 раніше не судимий.

Згідно довідки Мукачівської центральної районної лікарні від 27.08.2012 року № 705, ОСОБА_6 на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.

Згідно характеристики сільським депутатом та заступником сільського голови Ракошинської сільської ради від 03.09.2012 року за № 258/02-10, ОСОБА_5 є уродженцем та мешканцем с. Ракошино. Скарг на нього з боку сусідів у сільську раду не поступало. Активної участі у громадському житті села не бере. На момент видачі характеристики ніде не працевлаштований, не одружений, за характером характеризують ОСОБА_5 як спокійну людину.

Крім того, судом встановлено , що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 постійної роботи як джерела засобів існування не мали, про своє законне працевлаштування не дбали.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Що стосується твердження ОСОБА_6 про щире каяття, то суд оцінює таке критично та враховує висновки викладені у постановах ККС ВС у справах № 947/22156/20 від 21.12.2020 року та №523/4890/19 від 04.10.2022 р у яких суд зазначив, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. Отже, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Разом із тим, суд уважає, що протягом усього судового розгляду, ОСОБА_6 не проявляв дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 також не встановлено. Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_6 обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Згідно вимог ч.1,2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, вчинені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів проти життя і здоров`я особи, а також проти власності, та передбачають відповідальність аж до довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, тобто лише тоді, коли воно встановлене у санкції статті, за якою засуджується особа (лише за вчинення злочинів, за які визначено покарання у виді довічного позбавлення волі), якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі встановлюється лише за вчинення особливо тяжких злочинів. У ч. 6 ст. 12 КК України прямо зазначено, що злочин, за який передбачається покарання у виді довічного позбавлення волі, є особливо тяжким.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених КК України, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.

Тобто обставиною, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи злочинця. Вона визначається сукупністю усіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. На таку небезпеку можуть, зокрема, вказувати: наявність у вчиненому діянні декількох з альтернативно передбачених диспозицією ознак відповідного складу злочину; відсутність обставин, що пом`якшують покарання тощо.

На думку колегії суддів, суд не може залишити поза увагою ті обставини, що покарання у виді довічного позбавлення волі є таким видом покарання, що застосовується у випадках, коли необхідність пожиттєвої ізоляції особи від суспільства обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного.

В даному конкретному випадку суд, призначаючи основне покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, враховує винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними вбивства потерпілої, з особливою жорстокістю, а саме те, що зазначений злочин відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та є тим випадком, спеціально передбаченим КК України, коли призначається довічне позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченим за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України найсуворіше покарання у виді довічного позбавлення волі, зважаючи на справедливість саме такого покарання, суд не може, обмежившись виключно посиланням на достатність покарання у виді позбавлення на певний строк, не дати відповідь на питання, що саме вплинуло на рішення про можливість застосувати позбавлення волі на певний строк, що в даному випадку суперечить принципу справедливості, який є однією із ключових засад всієї системи права, й особливе місце посідає цей принцип у кримінальному праві, де однією із складових принципу справедливості виступає співрозмірність вчиненого особою злочину та призначеного за нього покарання.

Суд враховує, що вчинення ОСОБА_6 трьох особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини з корисливим мотивом , конкретні обставини справи, обстановка, велика кількість заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, а саме завдання потерпілій численних ударів молотком по життєво важливому органу - голові , розуміючи , що це призведе до її неминучої смерті, спосіб вчинення злочину, що завдав потерпілій значних і тривалих мук і страждань, а саме: спершу намагання задушити потерпілу, після чого нанесення числених ударів молотком по голові потерпілої, після чого з"ясувавши, що потерпіла іще подає ознаки життя повторне нанесення ударів молотком по голові потерпілої, що завдав потерпілій значних і тривалих мук і страждань, цинізм, з огляду на те, що потерпіла ОСОБА_14 , перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_6 , якому вона довіряла та який мав доступ до квартири потерпілої, всі ці обставини у їх сукупності свідчать про високу суспільну небезпекудля суспільства обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд уважає, що вчинення ним трьох особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини за вищенаведених конкретних обставин справи, обстановка, того, що останній з корисливих мотивів за попередньою змовою вчинив убивство потерпілої за викладених у вироку обставин, заподіявши потерпілій велику кількість тілесних ушкоджень, а саме: завдання потерпілій численних ударів молотком по життєво важливому органу - голові, розуміючи , що це призведе до її неминучої смерті, спосіб вчинення злочину, що завдав потерпілій значних і тривалих мук і страждань, а саме: спершу намагання задушити потерпілу, після чого нанесення числених ударів молотком по голові потерпілої, після чого з"ясувавши, що потерпіла іще подає ознаки життя, повторне нанесення ударів молотком по голові потерпілої, у їх сукупності свідчать про високу суспільну небезпеку для суспільства обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд не встановив жодних обставин, які б пом`якшували покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Суд бере до уваги і думку представників потерпілих, які підтримали запропоноване прокурором в судових дебатах остаточне покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

На думку колегії суддів, поведінка обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свідчить про чітко виражену антисоціальну спрямованість, зневажливе ставлення до закону та загальноприйнятих норм моралі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 становлять особливо велику небезпеку для оточуючих їх людей і в цілому для суспільства, а їх відношення до скоєного свідчить про жорстокість та винятковий цинізм, саме тому останні підлягають постійній ізоляції від суспільства, якою відповідно до положень Кримінального кодексу України є довічне позбавлення волі, яке буде необхідним і справедливим за вчинені ними злочини.

Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за сукупністю злочинів основного покарання у виді позбавлення волі на певний строк не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченоих та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів і особі обвинувачених внаслідок м`якості.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Колегія суддів визнає підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, та приходить до висновку про необхідність призначення їм остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки покарання на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК.

Колегія суддів уважає, що покарання у виді довічного позбавлення перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєних злочинів і особою винуватих, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде гарантувати безпеку для суспільства, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України»). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в цій справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Van de Hurk v. the Netherlands», «Boldea v. Romania», «MoreiraFerreirav. Portugal»).

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 за вчинені ним кримінальні правопорушення передбачені п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених особою діянь, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, конкретні обставини за яких вчинено злочини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинених ним діянь, який жалю з приводу вчиненого і заподіяного родині потерпілих горя, не виказав, не розкаявся, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим засудженим та іншими особами, суд приходить до висновку що обвинувачений ОСОБА_6 , як особа становить особливу небезпечність для суспільства, а тому колегія суддів вважає необхідним і справедливим призначити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Також, при призначенні покарання ОСОБА_5 за вчинені ним кримінальні правопорушення передбачені п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених особою діянь, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, конкретні обставини за яких вчинено злочини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинених ним діянь, який жалю з приводу вчиненого і заподіяного родині потерпілих горя, не виказав, не розкаявся, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим засудженим та іншими особами, суд приходить до висновку що обвинувачений ОСОБА_5 , як особа становить особливу небезпечність для суспільства, а тому колегія суддів вважає необхідним і справедливим призначити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При визначені обвинуваченим саме такої міри покарання, суд виходить з положень закріплених в ст.3 Конституції України життя людини є найважливішою цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя незалежно від її соціального походження, національності, матеріального стану, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Право на життя кожного охороняється законом.

Також суд застосовує до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ, враховуючи висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 26.10.2017 у справі №344/7495/16-к про те, що положення частини п`ятої статті 72 КК в редакції Закону № 838-VІІІ слід тлумачити таким чином, що в ній фактично використане родове поняття позбавлення волі, яке складає зміст відразу двох видів покарань: позбавлення волі на певний строк і довічного позбавлення волі. Відповідно, норма про зараховування попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає застосуванню як до осіб, які засуджені до позбавлення волі на певний строк, так і до тих, які засуджені до довічного позбавлення волі.

При зарахуванні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд бере до уваги правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України викладений у п. 103-106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17, відповідно до якого визначено, що:

- якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII);

- якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20червня2017року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

- якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Як встановлено судом злочини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили 15.08.2012 року.

З 21.08.2012 року і на даний момент ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають під вартою, тобто до них продовжують застосовуватися заходи попереднього ув`язнення.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду України, викладеного у постанові від 29.08.2018 року № 663/537/17 суд вважає, що період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою з 21.08.2012 року до набрання цим вироком законної сили слід зарахувати останнім у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII).

В судовому засіданні встановлено, що потерпілою ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіних злочином, відповідно до якого ОСОБА_8 просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 63411,00 грн. та суму моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частина перша статті 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову суд приходить до висновку, що такий в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі та з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід стягнути солідарно заподіяну потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 63411,00 грн.

При вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд уважає, що потерпіла ОСОБА_8 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_8 протиправними діями обвинувачених, пов`язаними із позбавленням життя доньки потерпілої ОСОБА_14 , суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в її житті, які сталися у зв`язку із цим, та вважає, що заявлена до відшкодування моральна шкода, розмір якої потерпілою оцінено у 100000,00 грн., повинна бути стягнута на користь потерпілої з обвинувачених по справі солідарно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні - відеокасету «Панасонік» № 3081BS4AR із записом відтворення обстановки і обставин події із ОСОБА_89 , відеокасету «Панасонік» 9020DS46АК із записом відтворення обстановки і обставин події із ОСОБА_5 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження;

Речові докази у кримінальному провадженні - браслет, сережки, каблучку, підвіску, ланцюжок, вилучені в ломбарді Партнер в АДРЕСА_8 , які зберігаються в бухгалтерії Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, авто магнітолу «Pioneer DEN 2820 МР» та інструкцію до неї, документи до мобільного телефону «Самсунг», дисковий накопичувач (флешка) «Transcend 2G JF V90» № НОМЕР_5 , карту памяті НОМЕР_6 до фотоапарату, сонцезахисний екран до автомобіля, знак аварійної зупинки т/з, які зберігаються у камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - повернути за належністю.

Речові докази у кримінальному провадженні - три звязки ключів, вилучені при огляді службового кабінету ОСОБА_14 , молоток, три стаканчики, металевий предмет, які вилучені в ході відтворення обставин і обстановки з ОСОБА_6 , ключ з брелком у вигляді «батону», який вилученй в ході відтворення обставин та обстановки події з ОСОБА_5 , які зберігаються у камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні - предмети зі слідами, виявленими при огляді місця події та трупа ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_5 , а саме: два сколи деревини з перил під`їзду зі слідами крові, марлевий тампон зі змивом крові з підлоги площадки перед вхідними дверима в квартиру ОСОБА_63 , марлевий тампон зі змивом крові з підлоги коридору, зішкреби крові з підлоги та стіни квартири, рушник, виявлений на обличчі трупа, предмети одягу ОСОБА_6 вилучені з місця проживання обвинуваченого АДРЕСА_10 , а саме: три сорочки, джинсові штани, ремінь, бавовняні штани - зберігаються в камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС - знищити.

Процесуальні витрати по справі вартість проведених у справі експертиз у розмірі 705 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Процесуальні витрати по справі вартість проведених у справі експертиз у розмірі 705 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

- за п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч.3 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання 21.08.2012 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII), зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 21 серпня 2012 року до набрання даним вироком законної сили у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

- за п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч.3 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання 21.08.2012 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII), зарахувати період перебування ОСОБА_6 під вартою з 21 серпня 2012 року до набрання даним вироком законної сили у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних злочином - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_1 в користь потерпілої ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_11 на відшкодування матеріальних збитків суму в розмірі 63 411,00 ( шісдесят три тисячі чотириста одинадцять ) гривень та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні - відеокасету «Панасонік» № 3081BS4AR із записом відтворення обстановки і обставин події із ОСОБА_89 , відеокасету «Панасонік» 9020DS46АК із записом відтворення обстановки і обставин події із ОСОБА_5 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження;

Речові докази у кримінальному провадженні - браслет, сережки, каблучку, підвіску, ланцюжок, вилучені в ломбарді Партнер в АДРЕСА_8 , які зберігаються в бухгалтерії Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, авто магнітолу «Pioneer DEN 2820 МР» та інструкцію до неї, документи до мобільного телефону «Самсунг», дисковий накопичувач (флешка) «Transcend 2G JF V90» № НОМЕР_5 , карту памяті НОМЕР_6 до фотоапарату, сонцезахисний екран до автомобіля, знак аварійної зупинки т/з, які зберігаються у камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - повернути за належністю.

Речові докази у кримінальному провадженні - три звязки ключів, вилучені при огляді службового кабінету ОСОБА_14 , молоток, три стаканчики, металевий предмет, які вилучені в ході відтворення обставин і обстановки з ОСОБА_6 , ключ з брелком у вигляді «батону», який вилученй в ході відтворення обставин та обстановки події з ОСОБА_5 , які зберігаються у камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні - предмети зі слідами, виявленими при огляді місця події та трупа ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_5 , а саме: два сколи деревини з перил під`їзду зі слідами крові, марлевий тампон зі змивом крові з підлоги площадки перед вхідними дверима в квартиру ОСОБА_63 , марлевий тампон зі змивом крові з підлоги коридору, зішкреби крові з підлоги та стіни квартири, рушник, виявлений на обличчі трупа, предмети одягу ОСОБА_6 вилучені з місця проживання обвинуваченого АДРЕСА_10 , а саме: три сорочки, джинсові штани, ремінь, бавовняні штани - зберігаються в камері речових доказів Мукачівського МВ УМВС - знищити.

Процесуальні витрати по справі вартість проведених у справі експертиз у розмірі 705 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Процесуальні витрати по справі вартість проведених у справі експертиз у розмірі 705 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3