Справа № 468/699/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

10.04.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000368 від 12.10.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красногірка Машівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.09.2009 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

08.12.2014 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого умовно-достроково на 11 місяців 7 днів згідно ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 року;

04.05.2018 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.1, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

15.09.2022 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, 25.09.2023 року близько 20:00 години, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 перебував у будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де на стільці виявив належний останньому кнопковий мобільний телефон марки «Samsung» та в цей час у нього з метою особистого збагачення, повторно виник протиправний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

У подальшому, 25.09.2023 року близько 20:00 години більш точного часу встановити не виявилось можливим, реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 діючи повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в одній із кімнат будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що на всій території України діє воєнний стан, скориставшись тим, що власник домоволодіння ОСОБА_6 відпочивав у приміщенні кімнати та переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до дерев`яного стільця, звідки таємно викрав бувший у користуванні кнопковий мобільний телефон марки «Samsung GT- Е1200І» темно-синього кольору, вартістю 338,75 грн, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

У послідуючому, ОСОБА_3 утримуючи при собі викрадений ним мобільний телефон, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 338,75 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім цього, 01.10.2023 року близько 09:30 години, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 перебували у будинку за місцем проживання останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали спиртні напої, в ході чого ОСОБА_3 на столі побачив належний ОСОБА_7 мобільний телефон та в цей час у нього повторно виник протиправний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

У подальшому, 01.10.2023 року близько 09:30 години, більш точного часу встановити не виявилось можливим, реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 діючи повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні кухні будинку розташованого по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що на всій території України діє воєнний стан, скориставшись тим, що власник домоволодіння ОСОБА_8 перебував в іншій кімнаті будинку та переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до столу, звідки таємно викрав бувший у користуванні кнопковий мобільний телефон марки «Nokia 1017» у корпусі чорного кольору вартістю 420,00 грн, який належить потерпілому ОСОБА_7 та який поклавши до кишені, вийшов з будинку.

У послідуючому, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадений ним мобільний телефон, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 420,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Також, 03.10.2023 року близько 19:00 години, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували за місцем проживання останнього у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої. У подальшому, після того як ОСОБА_9 пішла додому, а ОСОБА_10 ліг відпочивати, ОСОБА_3 побачив на кухонній шафі два кнопкові мобільні телефони та в цей час у нього повторно виник протиправний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, а саме вказаних мобільних телефонів, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

У подальшому, 03.10.2023 року близько 22:00 години, більш точного часу встановити не виявилось можливим, реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 діючи повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні кухні будинку розташованого по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що на всій території України діє воєнний стан, скориставшись тим, що ОСОБА_10 в цей час відпочивав та переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до кухонної шафи, звідки із верхньої полиці таємно викрав бувші у користуванні кнопкові мобільні телефони марки «Nomi І 177 М» сірого кольору, вартістю 290 грн. та «Nokia 101» чорного кольору, вартістю 313,33 грн., які належать потерпілому ОСОБА_10 та які поклавши до кишені, вийшов з будинку.

У послідуючому, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадені ним мобільні телефони, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 603,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

09.04.2024 року між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Було домовлено про застосування покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, яке визначене сторонами угоди з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину.

З урахуванням того, що обвинуваченим вчинено кримінальні правопорушення в період іспитового строку, сторони дійшли згоди щодо призначення останньому покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за новим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.09.2022 року, остаточно до відбуття покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Прокурор підтвердив намір укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим та заявив клопотання про долучення до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та беззастережно, угоду про визнання винуватості просить затвердити, підтвердив в судовому засіданні, що укладення угоди є його добровільним виявом та погоджується на узгоджене покарання.

Потерпілі в судовому засіданні підтвердили згоду на укладення даної угоди.

Суд, заслухавши прокурора, потерпілих, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В свою чергу потерпілими надано письмову згоду на укладення даної угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст.185 КК України). Міра покарання погоджена сторонами угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, цілком розуміє положення ст.473, 474, 476 КПК України, укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia 1017» у корпусі чорного кольору з наявними потертостями; мобільний телефон марки «Нокіа - Х6» червоно-чорного кольору з наявними потертостями на клавишах, ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nomi -І 177 М» сірого кольору, з тріщиною на задній кришці, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Nokia - 101» чорного кольору з клавишами у потертому стані, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung» темно-синього кольору з наявними потертостями на клавішах ІМЕІ: НОМЕР_7 ; одна пара чоловічих кросівок чорного кольору бренду «Adidas» бувших у користуванні, спец, пакет № НОМЕР_8 - слід повернути власникам.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 09 квітня 2024 року по кримінальному провадженні №0000368 про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.09.2022 року, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia 1017» у корпусі чорного кольору з наявними потертостями; мобільний телефон марки «Нокіа - Х6» червоно-чорного кольору з наявними потертостями на клавишах, ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nomi -І 177 М» сірого кольору, з тріщиною на задній кришці, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Nokia - 101» чорного кольору з клавишами у потертому стані, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung» темно-синього кольору з наявними потертостями на клавішах ІМЕІ: НОМЕР_7 ; одна пара чоловічих кросівок чорного кольору бренду «Adidas» бувших у користуванні, спец, пакет № НОМЕР_8 - слід повернути власникам.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення на підставі ст. 394 КПК України.

СУДДЯ: