справа № 619/2448/24
провадження № 1-кп/619/257/24
ВИРОК

Іменем України

17 червня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000037 від 01.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Золочів Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, вдівця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У період часу з 13.01.2024 по 14.01.2024 в денний час доби (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , маючи раптовий прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, під час введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахування змін щодо продовження строку дії воєнного стану внесеними Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що господар вказаного будинку внаслідок вживання алкогольних напоїв заснув, де побачив на поверхні столу мобільний телефон марки «Тесnо» модель «РОР-3». Продовжуючи реалізовувати свій раптовий прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 взяв зі столу мобільний вказаний мобільний телефон марки «Тесnо» модель «РОР-3» вартістю 1527,60 грн.Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1527,60 грн.

Крім того, 29.01.2024 року приблизно о 09 год 40 хв, ОСОБА_3 , маючи раптовий прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи повторно, під час введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахування змін щодо продовження строку дії воєнного стану внесеними Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території парку «Центральний», який розташований за адресою: Харківська область, Богодухівський район, Золочівська ОТГ, с-ще Золочів, вул. Центральна, біля однієї з лавочок для відпочинку з боку автостанції «Золочів», де побачив на лавочці чоловічу сумку чорного кольору марки «JINGPIN» (через плече). Продовжуючи реалізовувати свій раптовий прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшовши до лавочки, підняв вказану сумку марки «JINGPIN» вартістю 161,49 грн, у якій знаходились грошові кошти в сумі 535 гривень та зарядний пристрій-павербанк марки «Paleon PLO-SP 30G», 30000mAh., вартістю 776,67 грн. Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1473,16 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив факт і обставини його вчинення, так, як це зазначено вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Водночас судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні зазначеного злочину доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 установлено, що він є таким, що не має судимості, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, як особа, яка на чку скарг не надходило, не працює, вдівець.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи дані про особу винного, ставлення ОСОБА_3 до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілих, які у наданих заявах зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають, позов не заявляли, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 12.02.2024 визнано речовим доказом мобільний телефон марки «Tecno» моделі «РОР-3», ІМЕІ: НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 ; ІМЕІ: НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 03.02.2024 визнано речовими доказами: чоловічу сумку через плече вироблену з шкірозамінника марки «JINGPIN» та зарядний пристрій-павербанк марки «Paleon PLO-SP 30G», 30000 та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Tecno» моделі «РОР-3», ІМЕІ: НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 ; ІМЕІ: НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 ;

- чоловічу сумку через плече вироблену з шкірозамінника марки «JINGPIN» та зарядний пристрій-павербанк марки «Paleon PLO-SP 30G», 30000 mAh вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1