Справа № 761/144/20
Провадження №1-кп/761/759/2024
В И Р О К

іменем України

19 березня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010321, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2019 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.09.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

-вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі;

-вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

установив:

І. Історія провадження.

08.01.2020 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 надійшов (вх. № 827) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0010321, внесеному 29.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 761/144/20 між суддями від 08.01.2020 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 761/144/20 між суддями від 18.05.2021 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_8 .

У подальшому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи № 761/144/20 між суддями від 09.05.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.05.2023 прийнято до провадження кримінальне провадження № 0010321 від 29.10.2019, за обвинуваченням Особи_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено підготовче судове засідання по розгляду зазначеного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 03.10.2023 оголошено в розшук обвинуваченого Особу_1, та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матеріали кримінального провадження відносно останнього виділено в окреме провадження. Крім того, призначено судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Так, у невстановлений час та місці у раніше знайомих ОСОБА_3 та Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, за попередньою змовою групою осіб, виник спільний злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майно поєднаного з проникненням у житло. З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 та Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, розроблено злочинний план, який полягав у тому щоб прибути до міста Києва, підшукати залишену без нагляду квартиру, за допомогою завчасно заготовлених ОСОБА_3 . відмичок відкрити її та вчинити крадіжку.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_10 та Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, 29.10.2019, приблизно о 10 год. 30 хв., прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де звернули свою увагу на двері комунальної квартири АДРЕСА_3 , з якої вирішили вчинити крадіжку. Переконавшись відсутності сторонніх осіб та в тому, що за злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 за допомогою завчасно заготовлених для вчинення злочину відмичок, діючи умисно, повторно, відкрив замок вхідних дверей вищевказаної квартири та відчинив їх, після чого разом з Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, увійшли до вищевказаної квартири, тобто незаконно проникли.

Продовжуючи реалізацію свого умислу 29.10.2019, о 10 год. 40 хв., ОСОБА_3 та Особа_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_4 , за допомогою наявних відмичок, відкрили замки та відчинили двері кімнати № 6, після чого ОСОБА_3 передав відмички Особі_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження. Перебуваючи у приміщенні кімнати АДРЕСА_5 , 29.10.2019, о 10 год. 45 хв., Особа_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, звернула увагу ОСОБА_3 на належні ОСОБА_11 браслет з металу жовтого кольору вартістю 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок та наручний годинник марки «SKMEI» модель «1142» вартістю 258 (двісті п`ятдесят вісім) гривень 97 копійок, які ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з Особою_1, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, поклав у власну сумку, тобто незаконно заволодів чужим майном на загальну суму 758 (сімсот п`ятдесят вісім) гривень 97 копійок, тим самим виконавши усі дії які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, направилися до виходу з квартири, однак злочин не закінчили з причин, що не залежали від їх волі, так як незаконні дії були припинені працівниками поліції при виході з квартири.

ІІІ. Правова кваліфікація дій обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

ІV. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив зазначене кримінальне каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просив суворо не карати та врахувати щире каяття обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі, а тому просив визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. При цьому, з урахуванням вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 7 (сім) місяців.

V. Положення закону, якими керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно з ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2019 у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

VI. Висновки та мотиви суду при призначенні покарання.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 3 ст. 185 КК України);

- особу винного, яка на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимого, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Разом з тим, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив, знов вчинив аналогічні злочини, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення та характеризує його з негативного боку, вказує на схильність до неправомірної асоціальної поведінки, вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України у цьому випадку, у зв`язку із чим, призначене судом покарання він має відбувати реально.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого та обставини справи, суд вважає за пропорційне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Крім того, судом з`ясовано, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.09.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, однак на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

У період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості та випробувального терміну, ОСОБА_3 вчинив новий умисний корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 11.09.2020, ОСОБА_3 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

У подальшому, вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання - 3 (три) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні з`ясовано, що даний злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 14.03.2023, а саме 29.10.2019.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вчинив даний злочин до ухвалення попереднього вироку Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 14.03.2023, яким його засуджено до покарання у виді 3 (трьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, а саме призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 7 (сім) місяців, зарахувавши до строку остаточного покарання - частково відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 та вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023, а також зарахувавши до строку покарання період попереднього ув`язнення з 29.10.2019 по 06.11.2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18.02.2021, тобто з часу його фактичного затримання.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 та за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 7 (сім) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 18.02.2021, тобто з часу його фактичного затримання, зарахувавши до строку остаточного покарання - частково відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 та вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023, а також зарахувавши до строку покарання період попереднього ув`язнення з 29.10.2019 по 06.11.2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- металевий браслет з жовтого металу та наручний годинник марки SKMEI, модель 1142 - залишити у розпорядженні потерпілої;

- пару перчаток чорного кольору та два сліди структури матеріалу - конфіскувати.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення:

- експертизи № 13-1/2047 від 14.11.2019 у сумі 235 (двісті тридцять п`ять) гривень 50 копійок;

- експертизи № 17-1/1939 від 15.11.2019 у сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійок;

- експертизи № 17-2/1056 від 19.11.2019 у сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійок;

- експертизи № 17-2/1055 від 26.11.2019 у сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1