В ході досудового розслідування встановлено, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації з 24.02.2022 по теперішній час, депутати та посадові особи Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, достовірно знаючи про конституційні обмеження, які діють на період правового режиму воєнного стану, у порушення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами, внесеними згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 27), здійснювали перетин державного кордону України не маючи на це законних підстав, з метою реалізації особистих планів, шляхом надання на пунктах пропуску державного кордону України офіційних документів в які вносились недостовірні відомості про службові відрядження.
Крім того до вказаної незаконної діяльності були залучені інші підприємства, установи, організації, які для реалізації планів щодо незаконного перетину державного кордону України надавали фіктивні документи, сприяли у їх наданні запрошень, листів щодо участі у заходах за межами території України, супроводження гуманітарних вантажів, які надавали право на перетин державного кордону.
Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення злочинної діяльності щодо незаконного перетину державного кордону причетний селищна голова Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користуючись своїм службовим становищем здійснював виїзд у службові відрядження за кордон, з метою реалізації особистих планів, під час обмежень на період дії правового режиму воєнного стану, а також сприяв виїзду за кордон депутатам селищної ради та іншим посадовим особам.
З метою виявлення та вилучення речей і документів, для підтвердження протиправних дій вищевказаної особи, 07.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2024 було проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 ., а саме житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі і документи, а саме:
- мобільний телефон в корпусі сірого кольору РОСО Х4GT, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з силіконовим чохлом;
- паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 ;
- розпорядження № 167 від 16.11.2023 про відрядження ОСОБА_4 .
07.06.2024 слідчим винесено постанову про визначення вилученого майна під час обшуку 07.06.2024 речовими доказами, так як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
Враховуючи вищевказане майно є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України, та як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
На даний час існує сукупність підстав вважати, що зазначене вище майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, оскільки є предметом протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів зазначене майно підлягає арешту.
В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та слідчим винесено відповідну постанову про визнання його речовими доказами.
Тому слідчий просить накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 07.06.2024 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , яке є речовим доказом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала у повному обсязі з підстав викладених в ньому
Представник власника майна ОСОБА_4 . адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечив частково.
Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши пояснення слідчого, думку представника власника майна слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено частиною 3статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження підтверджують, що вилучене майно під час проведення обшуку від 07.06.2024 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано слідчим за постановою речовими доказами, а саме мобільний телефон в корпусі сірого кольору РОСО Х4GT, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з силіконовим чохлом; розпорядження № 167 від 16.11.2023 про відрядження ОСОБА_4 відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому може бути використаним як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.
Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного майна.
Тому з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді речей та документу, відповідає критеріям, визначеним ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.
У частині клопотання про накладення арешту на паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки не доведено, що вказаний документ відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, та ст. 98 КПК України тобто є речовим доказом, а також, що накладення арешту є необхідним для його збереження.
З матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначений у клопотанні паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 може мати значення речового доказу у розслідуваємому кримінальному провадженні.
Жодних доказів на те, що вказана річ відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, слідчим у судовому засіданні не надано.
В той же час, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Підсумовуючи все вищевикладене, клопотання слідчого задовольняється частково.
Керуючись вимогами ст.ст. 100, 117, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 07.06.2024 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:
- мобільний телефон в корпусі сірого кольору РОСО Х4GT, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з силіконовим чохлом;
- розпорядження № 167 від 16.11.2023 про відрядження ОСОБА_4 .
У клопотанні про накладення арешту на паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 відмовити.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований в порядку ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1