1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8610/20 1-кп/335/113/2024
25 червня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борисівка, Мелітопольського району, Запорізької області, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України,-
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор звернулася до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.186 КК України .
На теперішній час з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу. Підставою для застосування якого, є наявність ризиків, встановлених органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 вчинив злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, тим самим ОСОБА_4 усвідомлюючи про невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватись від суду.
Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду сторона обвинувачення оцінює, виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації обвинуваченого, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання обвинуваченого та наявні у нього засоби до існування. З матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи, дітей на утриманні не має, а отже відповідно в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судове засідання не з`являється, про причини своєї неявки прокурору та суду не повідомляє, та його місцезнаходження невідоме, оскільки за місцем мешкання останній відсутній.
Ухвалою суду 07.12.2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено розшук.
В матеріалах провадження міститься інформація про те, що громадянин ОСОБА_4 згідно бази даних «Аркан» розшукуваний 13.06.2021 перетнув державний кордон України.
Крім того, в провадженні СКП відділу поліції № 1 Запорізького РУП перебуває оперативно-розшукова справа № 50482202 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України.
На підставі викладеного, 16.04.2024 року ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук. Відомостей щодо повернення останнього на територію України в базах даних перетину кордону немає.
Разом з цим, Законом України № 1950-VIII від 16.03.2017 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження», який набрав чинності 14.04.2017, внесено зміни до п. 20-1 розділу XI «Перехідні положення» КПК України та зазначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється стосовно підозрюваного (обвинуваченого), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України.
Крім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 матиме змогу шляхом залякування або вмовляння незаконно впливати на свідків, які своїми показами підтверджують факт вчинення ним кримінальних правопорушень, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, враховуючи той факт, що обвинувачений вчинив корисливий злочин, свідчить про те, що це єдине джерело доходу і знаходячись на волі, останній продовжить свою злочинну діяльність, та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та його процесуальна поведінка.
Неможливість обрання до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що не надходили заяви від осіб, які б заслуговували довіри та могли б взяти ОСОБА_4 на поруку.
Неможливість обрання до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення з метою отримання матеріального блага, що є джерелом його основного прибутку, що дає підстави вважати, що для внесення застави ним можуть бути використані грошові кошти, отримані злочинним шляхом.
Неможливість обрання до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що даний запобіжний захід не може гарантувати виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, та запобігти встановленим ризикам.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
У зв`язку з чим, з метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_4 можливо дійти висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі вищевикладеного, прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, зазначила, що враховуючи факт переховування ОСОБА_4 та оголошення його у міжнародний розшук вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності.
Вислухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення ж судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч. 2 ст. 331 цього кодексу).
Запобіжні заходи відносяться до заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2ст. 131 КПК України), які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 2ст. 131 цього кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1ст. 194 КПК України).
Частина 6 статті 193 КПК України передбачає, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
З огляду на зазначені положення закону, суд під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити питання: 1) кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; 2) наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 3) наявності та достатності доказів того, що обвинувачений виїхав та/або оголошений у міжнародний розшук; 4) ризиків, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 5) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.186 КК України, за які можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, на даному етапі кримінального провадження суд не вправі давати оцінку обґрунтованості підозри та пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, оскільки вказані обставини будуть досліджуватися судом під час судового розгляду та за результатами якого буде прийнято остаточне рішення в справі. Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Під час судового розгляду суд встановив, що згідно офіційної інформації з бази даних «Аркан» обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив 13.06.2021 року перетин державного кордону України, а саме виїзд у пункті пропуску «Бачівськ» та на теперішній час на територію України не повернувся.
Отже, з огляду на те, що під час розгляду клопотання прокурора та судового розгляду в цілому знайшли своє підтвердження ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває за межами України та оголошений у міжнародний розшук, судом встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдається до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.
Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь імовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, який інкримінується обвинуваченому.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296,ч.2 ст.186 КК України. Санкція цих кримінальних правопорушень передбачає покарання зокрема у виді позбавлення волі до шести років, тобто зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Обвинуваченого ОСОБА_4 будучи ознайомленим із правами та обов`язками обвинуваченого, знаючи що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в Україні, не повідомив суд про необхідність виїзду за кордон та зміну місця свого проживання, що свідчить про його ухилення від суду.
Суд констатує той факт, що обвинувачений зник, не повідомивши суд у встановленому законом порядку про причини неприбуття в судове засідання та зміну свого місцезнаходження. Місцезнаходження обвинуваченого наразі не встановлено, його адреса місця проживання суду не відома.
Враховуючи наведене, та констатуючи відсутність з боку обвинуваченого ініціативи щодо повідомлення суду про можливість/неможливість участі в судовому розгляді, суд обґрунтовано встановив, що останній ухиляється від суду.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання обвинуваченого.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
При цьому, суд також враховує, що відповідно п.п. 4 розділу VІ Наказу Міністерства Юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження» підставою для здійснення екстрадиції розшукуваного в Україну для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його зміну на більш м`який запобіжний захід є саме ухвала компетентного суду про тримання особи під вартою.
З урахуванням викладених вище обставин, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, змісту та обсягу обвинувачення, тяжкості злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , достовірної обізнаності щодо здійснення відносно нього кримінального переслідування, можливості пересуватись у межах різних населених пунктів та країн, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 42, 335, 369, 372, 376 КПК України, суд,-
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженця с.Борисівка, Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання ОСОБА_4 не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід підлягає розгляду слідчим суддею, судом за його участю у встановленому законом порядку.
Зупинити судове провадження до розшуку та затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Виконання ухвали доручити ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Контроль покласти на Вознесенівську окружну прокуратуру м. Запоріжжя.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1