Справа №297/2907/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

09 липня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тересва Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, судимого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 січня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, громадянина України,-

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 та ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

02 липня 2024 року до Берегівського районного суду Закарпатської області з Берегівської окружної прокуратури надійшов для розгляду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою судді Берегівського району Закарпатської області від 03 липня 2024 року призначено підготовче судове засідання з розгляду вищевказаного кримінального провадження. Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянам України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом надання їм порад та вказівок за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 , реалізовуючи свої злочинні наміри, погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб сприяти у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України.

В подальшому, 09.04.2024 близько 19 год. 50 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа надала ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інструкції прибути на заздалегідь обумовлене місце, до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вичікування слушного часу для незаконного переправлення їх через державний кордон України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, невстановлена досудовим розслідуванням особа підшукала невстановлені досудовим розслідуванням два транспортні засоби, на яких ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вирушили в напрямку урочища «Чизай», що у м. Берегове, для подальшого їх переправлення через державний кордон України.

Надалі, прибувши 09.04.2024 близько 20:00 години до урочища «Чизай», що у м. Берегове, невстановлена досудовим розслідуванням особа за допомогою мобільного телефону надала ОСОБА_6 та ОСОБА_11 інструкції прослідувати до місця, де на них вже очікував ОСОБА_5 , який, зустрівши ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом наданням порад та вказівок наказав останнім вимкнути мобільні телефони та слідувати за ним, однак через декілька хвилин останні були викриті та затримані працівниками поліції Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон України в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянам України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , шляхом надання засобів та вказівок останнім за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, ОСОБА_5 , реалізовуючи свої злочинні наміри погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб сприяти у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

В подальшому, 10.05.2024 за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 приїхали в м. Мукачево, де поселились у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_15 прибув 13.05.2024 та поселився в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_10 », що в м. Мукачево, з метою вичікування слушного часу для незаконного переправлення їх через державний кордон.

Надалі, 14.05.2024 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи вирушили до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_11 », що в м. Мукачево, де на них очікував ОСОБА_5 на автомобілі марки "SKODA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив посадку вищевказаних осіб до автомобіля та вирушив до с. Гуняди Берегівського району, яке розташоване у безпосередній близькості до державного кордону, обминаючи при цьому встановлені по ходу руху пости.

Цього ж дня, близько 13:00 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 приїхав в м. Берегове та зупинився біля міського кладовища, де ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 грошові кошти в загальній сумі 200 євро та 100 доларів США за сприяння у незаконному переправленні їх через державний кордон України, після чого показав останнім на мобільному телефоні маршрут їхнього руху з околиць с. Гуняди до державного кордону України, та надав вказівки щодо його подальшого перетину.

Надалі, ОСОБА_5 на вказаному автомобілі разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 направились в напрямку с. Гуняди, однак через декілька хвилин були викриті та затримані працівниками поліції Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області на околиці с. Велика Бакта Берегівського району.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В сукупності ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

09 липня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України строком на 60 днів, мотивоване тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 13 липня 2024 року. Вина ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннякримінального провадження доказами. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. А тому, прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, з підстав, зазначених в такому та пояснила, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого закінчується 13 липня 2024 року. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до семи років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Разом з тим, ризики, за яких під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Так, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі,може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні і тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Разом з тим, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків злочину та інших учасників кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.Додала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування. Також зазначила, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави при продовженні йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки в даному кримінальному провадженні відносно останнього вже визначався розмір застави, однак був порушений ним. Просила клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_4 просив змінити відносно його підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки такий не бажає утримуватися під вартою, та у випадку, якщо суд прийде до переконання про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив визначити обвинуваченому розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу даного клопотання, дослідивши матеріали такого та перевіривши матеріали обвинувального акта, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України. Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В ході судового розгляду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України, враховуючи, що такий підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Також, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі,з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, знаходячись на волі, зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Разом з тим, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки такий є раніше судимим та підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку,

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалами слідчого судді від 11.04.2024 та від 15.05.2024 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вказані ризики продовжують існувати.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні підстави для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під варто на домашній арешт, як просила сторона захисту, оскільки застосування такого буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопототання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_5 порушив вимоги застави, обраної ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 11.04.2024 року, в даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року, а також те, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 15 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави при продовженні йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як просила сторона захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України, - задоволити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 15 год. 57 хв. 06 вересня 2024 року.

Строк дії ухвали закінчується о 15 год. 57 хв. 06 вересня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та надіслати начальнику відділу ДУ "Закарпатської УВП №9" та начальнику Берегівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для виконання.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_16