Справа №463/6369/24
Провадження №1-кс/463/5251/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

15 липня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника вилученого майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 , погоджене прокурором Першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , -

про: накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000151 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366-2 КК України, -

встановив:

08.07.2024 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, яке скеровано на адресу суду засобами поштового зв`язку 06.07.2024, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку автомобіля Lexus RX 300, 2019 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , майно, детальний перелік якого відображено у прохальній частині поданого слідчим клопотання, а також протоколі обшуку від 05.07.2024.

Клопотання мотивує тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

У матеріалах вказаного кримінального провадження містяться відомості щодо неправомірних дій громадянки України - начальника управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з умисним внесенням завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_7 , як особою уповноваженою на виконання функцій держави, за місцем роботи в ГУ ДМС України у Львівській області 25 березня 2024 року подано декларацію про майновий стан за 2023 рік. У декларації зазначено відомості про доходи, які суб`єкт декларування або члени його сім`ї отримали упродовж звітного періоду минулого 2023 року, що передбачено пунктом 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, в розділі 6 декларації «Цінне рухоме майно транспортні засоби» декларантом ОСОБА_7 вказаний автомобіль марки Lexus, модель RX 300, рік випуску 2019, вартість на дату 12.05.2023 набуття у власність зазначена в сумі 390 000 грн. Будь-які зміни у вказану декларацію з моменту її подання до теперішнього часу ОСОБА_7 не вносились.

Водночас, відповідно даних з відкритих джерел, ринкова вартість автомобілів "Lexus RX300" вказаних моделі та року випуску складає близько 2 млн. грн.

В ході проведення досудового розслідування 05.07.2024 слідчими ТУ ДБР у м. Львові на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова №1-кс/463/5205/24 від 05.07.2024, проведено обшук автомобіля "Lexus RX 300", 2019 р.в., реєстр.номер НОМЕР_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено речі та документи, з клопотанням про накладення арешту на яке звернувся слідчий.

Речі, документи та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 05.07.2024 року визнано речовими доказами по справі.

Згідно поданого клопотання слідчий, визнаючи речі, документи та майно, вилучені в ході проведення обшуку речовими доказами виходив з того, що вказані речі є такими, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Так, вилучені документи мають безпосереднє відношення до даного кримінального провадження, оскільки підтверджують факт володіння транспортним засобом, його реальну оцінку страховими компаніями, а сам автомобіль необхідний для проведення товарознавчих та інших експертиз проведення яких у випадку його втрати буде неможливим.

Таким чином, на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчої дії обшуку встановлено, що вказані документи та речі мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз, встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

При цьому, на думку слідчого та прокурора, без накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи та речі, що потягне їх повернення, досягнути виконання завдань кримінального провадження буде неможливо, оскільки після з`ясування усіх важливих для кримінального провадження відомостей, останні можуть бути відчужені іншій особі, спотворенні або знищені, що є підставою для звернення до слідчого судді з цим клопотанням.

Іншим чином ніж вжиттям цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігти відчуженню вилученого майна, неможливо.

У зв`язку із необхідністю збереження речових доказів (підстава для звернення з клопотанням до суду), виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а також для виконання завдань арешту (попередження його відчуження) та досягнення мети такого (позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину).

А тому слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився, однак подав клопотання про проведення такого без його участі та зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі. На підтвердження вмотивованості зазначених в клопотанні обставин та наданих в попередньому судовому засіданні пояснень надав суду копію постанови від 08.07.2024 року про призначення автотоварознавчої експертизи.

Представник власниці вилученого майна адвокат ОСОБА_9 , в судове засідання не з"явивлась, однак подала клопотання про проведення такого без її участі та зазначила, що повністю заперечує задоволення вимог клопотання, оскільки такі спростовуються наданими нею доказами.

Покликась на те, що слідчим відділом ДБР неповно з"ясовані обставини придбання спірного автомобіля, оскільки такий був придбаний в законний спосіб, з дотриманням вимог оцінки та перереєстрації трнспортних засобів в Україні. Просить долучити до матеріалів клопотання надані нею докази, взяти до уваги їх при прийнятті рішення по суті.

Власниця вилученого майна ОСОБА_10 в судове засідання не з"явилась, однак подала клопотання про проведення такого без її участі та зазначила, що цілковито підтримує позицію свого адвоката.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи як строни слідства так і сторони захисту, приходжу до наступного переконання.

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

У матеріалах вказаного кримінального провадження містяться відомості щодо неправомірних дій громадянки України - начальника управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з умисним внесенням завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_7 , як особою уповноваженою на виконання функцій держави, за місцем роботи в ГУ ДМС України у Львівській області 25 березня 2024 року подано декларацію про майновий стан за 2023 рік. У декларації зазначено відомості про доходи, які суб`єкт декларування або члени його сім`ї отримали упродовж звітного періоду минулого 2023 року, що передбачено пунктом 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, в розділі 6 декларації «Цінне рухоме майно транспортні засоби» декларантом ОСОБА_7 вказаний автомобіль марки Lexus, модель RX 300, рік випуску 2019, вартість на дату 12.05.2023 набуття у власність зазначена в сумі 390 000 грн. Будь-які зміни у вказану декларацію з моменту її подання до теперішнього часу ОСОБА_7 не вносились. Водночас, відповідно даних з відкритих джерел, ринкова вартість автомобілів Lexus вказаних моделі та року випуску складає близько 2 млн. грн.

В ході проведення досудового розслідування 05.07.2024 слідчими ТУ ДБР у м. Львові на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова №1-кс/463/5205/24 від 05.07.2024, проведено обшук автомобіля Lexus RX 300, 2019 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено речі та документи, з клопотанням про накладення арешту на яке звернувся слідчий.

А саме:

- технічний паспорт серії НОМЕР_2 на автомобіль «LEXUS RX300» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- догорів страхування № НОМЕР_3 гд4зг на 5 арк.;

- страховий поліс № ЕР219751909 на 1 арк., страхувальник ОСОБА_7 ;

- страховий поліс № ЕР214565644 на 2 арк., страхувальник ТЗОВ «Євро-Енерго-Альянс»;

- договір страхування № 0146690а4зг на 10 арк., страхувальник ОСОБА_7 ;

- чорна шкіряна сумка «LEXUS» з технічною документацією на автомобіль;

- автомобіль «LEXUS RX300» д.н.з. НОМЕР_1

Факт проведення обшуку стверджується долученою до матеріалів клопотання копією протоколу обшуку від 05.07.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.07.2024, надано дозвіл на проведення зазначеного обшуку.

Речі, документи та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 05.07.2024 року визнано речовими доказами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вилучене у даному провадженні майно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів, а саме таке є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередні положення, жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оцінюючи мотивованість та обгрунтованість поданого слідчим клопотання суд вважає частково обгрунтованою вимогу про накладення арешту на автомобіль «LEXUS RX300» реєстр.номер НОМЕР_1 із встановленням заборони на відчуження та розпорядження таким. Однак, ні з поданого клопотання та долучених до нього письмових документів, ні з наданих слідчим в судовому засіданні пояснень судом не встановлено жодної зумовленої досудовим розслідуванням відповідного кримінального провадження необхідності щодо обмеження власника, в даному випадку ОСОБА_7 , відповідного автомобіля у правомочності користування таким. Більше того, на думку суду, залишення за власником ОСОБА_7 права на користування вказаним автомобілем не вплине і на проведення призначеної слідчим постановою від 08.07.2024 року в провадженні автотоварознавчої експертизи, оскільки як зазначено у вказаній постанові відповідні необхідні інші документи та об`єкт дослідження будуть представлені за клопотанням експерта. На необхідності першочергового представлення експерту автомобіля для проведення експертизи не зазначено ні в постанові слідчого, ні в його поясненнях, даних в судовому засіданні.

Що стосується необхідності накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи, а саме: технічний паспорт серії НОМЕР_2 на автомобіль «LEXUS RX300» д.н.з. НОМЕР_1 ; догорів страхування № НОМЕР_3 гд4зг на 5 арк.; страховий поліс № ЕР219751909 на 1 арк., страхувальник ОСОБА_7 ; страховий поліс № ЕР214565644 на 2 арк., страхувальник ТЗОВ «Євро-Енерго-Альянс»; договір страхування № 0146690а4зг на 10 арк., страхувальник ОСОБА_7 , то суд вважає таку недоведеною, оскільки подане клопотання не містить інформації про необхідність проведення в ході досудового розслідування почеркознавчої експертизи, об`єктом дослідження якої б були оригінали вказаних документів. При цьому суд зазначає про те, що слідчим не позбавлений можливості оглянути оригінали вказаних документів та долучити до матеріалів кримінального провадження їх належним чином завірені копії.

При цьому, суд вважає з урахуванням встановлених обставин обгрунтованою вимогу про накладення арешту на - чорна шкіряна сумка «LEXUS» з технічною документацією на автомобіль.

Враховуючи встановлені досудовим слідством обставини та зібрані у кримінальному провадженні докази, вбачаються підстави для накладення арешту на вилучене майно, оскільки таке є безпосереднім предметом кримінального правопорушення та вимагає подальшого проведення експертного дослідження, що є необхідним для підтвердження або спростування певних фактів та обставин, які підлягають доказуванню, у подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою його збереження, запобігання можливості приховування, знищення, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження слідчий суддя вважає, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а відтак клопотання слідчої ОСОБА_11 є обґрунтованим і таке слід задовольнити.

Таким чином, з огляду на доведеність підстав вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення та вимагає подальшого експертного дослідження, тому, в силу п.1 ч.2 ст.170 КПК України, підлягає арешту задля його збереження, як речового доказу, із забороною відчуження, розпорядження та використання.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане чи пошкоджене.

Оскільки арешт майна є тимчасовим заходом, то на переконання слідчого судді до проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, інтереси кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права володільця майна та тимчасове позбавлення його права користування таким майном є співмірним заходом до завдань кримінального провадження, встановленим у ст.2 КПК України.

Питання повернення зазначеного майна може бути вирішено після проведення відповідних експертиз.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що частково майно, на яке слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів суд вважає частково обгрунтованими покликання слідчого за погодженням з прокурором на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити, однак частково, наклавши арешт на вилучені в ході проведення обшуку: автомобіль із встановлення заборони на розпорядження та відчуження такого, а також на чорна шкіряна сумка «LEXUS» з технічною документацією на автомобіль.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що власник (володілець) вилученого майна за наявності для цього правових підстав не позбавлений можливості в майбутньому звернутись із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.

Керуючись статтями 117,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000151 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, яке 05.07.2024 вилучено під час проведення обшуку автомобіля "Lexus RX 300", 2019 р.в., реєстр.номер НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від «05».07.2024 року у справі №463/6369/24 про надання дозволу на проведення обшуку, а саме: на наступні речі та документи:

- чорна шкіряна сумка «LEXUS» з технічною документацією на автомобіль;

- автомобіль «LEXUS RX300», реєстр.номер НОМЕР_1 , із встановленням власнику заборони на розпорядження та відчуження вказаного автомобіля.

З покладенням на власника транспортного засобу - автомобіля «LEXUS RX300», реєстр.номер НОМЕР_1 обов`язку збереження та надання такого на першу вимогу слідчого чи прокурора для проведення необхідних слідчих дій та призначених у даному кримінальному провадженні експертиз.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12