ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/635/24 Справа № 175/3353/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

02.04.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024р., якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

за участю прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

захисників (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024р., щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалу слідчого судді оскаржено прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що судове рішення містить висновки, які не відповідають матеріалам кримінального провадження;

- зазначає, що солдата ОСОБА_7 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18.04.2023р в період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 20 хв., перебуваючи на території командно-спостережного пункту «Часи1», розташованого у ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойовий наказ, відданого на підставі бойового розпорядження командира, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони;

- вважає, що з боку підозрюваного існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні(п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України), що підтверджується, вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

- зазначає, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем його перебування, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень;

- прохає задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті НОМЕР_2 , строком на 60 діб без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, позицію захисників та підозрюваного, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, проте прохали визначити розмір застави, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді за таких підстав.

Оскаржуваною ухвалою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування свого висновку слідчий суддя послався на те, що під час судового розгляду клопотання ним було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, прийнято до уваги, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, він є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується задовільно.

При цьому, на думку слідчого судді, в обґрунтування таких ризиків, як ймовірність переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, ймовірна можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором зазначені лише припущення, які слідчим суддею не прийняті до уваги.

На думку слідчого судді докази на підтвердження реальності існування вказаних ризиків в матеріалах клопотання відсутні.

В обґрунтування своїх висновків слідчий суддя послався на обставини, встановлені в ході судового розгляду, а саме як встановлено факт відмови виконати наказ відбувся 18.04.2023р., тобто досить тривалий час (майже 10 місяців) тому. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 28.02.2024р., слідчим суддею не було встановлено протягом цього періоду часу жодних намірів з боку підозрюваного щодо переховування та втечі, він самостійно прибув до суду, стороною обвинувачення у жовтні 2023р. були допитані свідки, їх показання зафіксовані за допомогою технічних засобів відео фіксації, спроб незаконно впливати на свідків з боку підозрюваного не встановлено, відомості щодо перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином відсутні. Також відсутні відомості про наміри підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції рішення слідчого судді про відмову у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є передчасним, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді є необґрунтованими за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002304 від 23 липня 2023 року, у тому числі за підозрою військовослужбовця прикордонної комендатури швидкого реагування № 2 1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України..

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії навідника першої секції протитанкових ракетних комплексів третього протитанкового відділення протитанкової прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18.04.2023р. в період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 20 хв., перебуваючи на території командно-спостережного пункту «Часи1», розташованого у ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойовий наказ першого заступника коменданта начальника штабу прикордонної ІНФОРМАЦІЯ_5 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_10 , відданого на підставі бойового розпорядження командира тактичної групи «Бахмут» заступника командира оперативно-тактичного угруповання «Соледар» № 473/дск від 18.04.2023 про необхідність здійснення маршу з АДРЕСА_2 та переходу у складі зведеного підрозділу в оперативне підпорядкування командира 2 аеромобільного батальйону НОМЕР_3 оаембр (військової частини НОМЕР_1 ) з подальшим висуненням в район зосередження основних сил та засобів із зайняттям рубежів на позиціях в АДРЕСА_2 , з подальшим виконанням бойових завдань у складі сил оборони 2 аеромобільного батальйону НОМЕР_3 оаембр (військової частини НОМЕР_1 ), чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

28.02.2024р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурор у поданому клопотанні про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою послався на те, потреба у застосуванні запобіжного заходу у виді тримані під вартою обумовлена наявністю ризиків з боку підозрюваного, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим може спонукати його до переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні(п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний має мотив та можливість внаслідок звання та посади в Державній прикордонній службі України, а також наявних у нього навичок та знань, вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одному підрозділі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може вжити заходів самостійно або через інших осіб до знищення документів, що мають значення для кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 до 28.02.2024р. не мав процесуального статусу, зокрема статусу підозрюваного, тобто не мав передбачених КПК України прав, та особливо обов`язків, які йому належить виконувати.

Від моменту отримання статусу підозрюваного, на особу з боку держави покладається процесуальний вплив, оскільки підозрюваний є безпосередньо задіяним у кримінальному провадженні, яке має для нього наслідки, визначені, як КПК України, так і Кримінальним Законом, а отже і існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у даному випадку отримує для підозрюваного інше, реальне значення.

Таким чином висновки слідчого судді, що факт відмови підозрюваного виконати наказ відбувся 18.04.2023р., тобто досить тривалий час (майже 10 місяців) тому, а ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 28.02.2024р., та з його боку відсутні ознаки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є передчасними.

За таких підстав, та враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, вважає їх підтвердженими.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що вказаними вище ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення підозрюваним протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Щодо доводів прокурора, викладених у клопотанні про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доводів апеляційної скарги про невизначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, а також клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу із можливістю внесення застави, то суд апеляційної інстанції наголошує наступне.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують Суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави:

1. обставини кримінального правопорушення;

2. особливий характер справи;

3. майновий стан підозрюваного;

4. його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб;

5. масштаб його фінансових операцій;

6. даних про особу підозрюваного;

7. встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК;

8. «професійне середовище» підозрюваного;

9. помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин;

10. шкода, завдана кримінальним правопорушенням

Аналізуючи наведені вище критерії та вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України в контексті дискреційних повноважень суду визначати чи не визначати розмір застави, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення можливості внесення застави суперечитиме обставинам кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог КПК України не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру кримінального провадження, яке вчинене в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024р., якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024р., якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_11 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002304 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти в межах досудового розслідування до 24.04.2024р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді