Справа № 509/3429/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження з обвинувальними актами за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 309 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Відносно обвинуваченого судом обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке було підтримано потерпілою.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечують.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у повторному таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_4 на суму 2786,85 грн., вчиненого в умовах воєнного стану, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого корисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 5-ти до 8-ми років, яке він скоїв в період іспитового строку за попереднім вироком Київського райсуду м. Одеси від 10.10.2022 р., а також у скоєнні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, санкція за який передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Беручи до уваги його особу, а саме, численні попередні судимості, в тому числі за вчинення умисного корисного злочину за ч. 1 ст. 190 КК України, а також беручи до уваги вирок Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області від 26.09.2023 р., яким ОСОБА_7 було визнано винним за ст. 408 ч. 3 КК України та засуджено до 5-ти р. п/в, враховуючи відсутність у нього міцних соціальних зв?язків, офіційної роботи, доходів, можливості скоєння обвинуваченим інших умисних корисних злочинів та злочинів, пов?заних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, передбачаючи тяжкість покарання, яка загрожує йому у випадку визнання його винним у скоєнні вказаного вище повторного умисного корисного тяжкого злочину за ч. 4 ст. 185 КК України та злочину за ч. 2 ст. 309 КК України, може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому з урахуванням наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України і у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178,183 КПК України, враховуючи суспільний інтерес, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості скоєного ним злочину, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід - застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі обвинуваченого, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме : характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Вищенаведені обставини, на думку суду, в достатній мірі підтверджують існування ризиків можливих спроб переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Таким чином суд вважає, що підстави для продовження виключного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 є цілком обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже суд вважає необхідним залишити без змін визначений ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 60560 грн.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» на строк до 18.08.2024 року.

Залишити без змін визначений ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 60560 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1