ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/2454/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 439 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000248 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 25 травня 2024 року включно, без визначення застави, взявши його під варту із залу суду.

. Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на практику ЄСПЛ, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та рішення Конституційного Суду України та вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом з обмеженням конституційного права особи на свободу і застосовується виключно, якщо прокурор доведе, шо більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам. На думку захисника ризики не доведені та жодним доказом не підтверджені. Крім того, не підтверджено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить відповідну поведінку ОСОБА_6 .

Як зазначає захисник, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 ще не ухвалений, а тому вважати, що підозрюваний буде переховуватися або має намір впливати на свідків чи вчинити інший злочин, підстав немає. Посилання на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, на думку захисника, не є підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

А тому, просить застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином повідомлений про дату та час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000248 від 01.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно відомостей досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 28.02.2024 приблизно о 12:00, він прийшов додому до свої батьків, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, близько 13:00 між ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого вони стали з`ясовувати свої стосунки, під час розвитку якого, у ОСОБА_6 на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , виник раптовий, злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

В подальшому, реалізовуючи свій раптовий, злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком руки в обличчя, а саме в область лобної ділянки зліва, внаслідок якого ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав ударившись головою об площину. Після цього ОСОБА_6 припинив побиття ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями відносно ОСОБА_9 , спричинив йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/102-А/24 від 25.03.2024 тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечних для життя.

Далі на місце події за викликом сторонніх осіб прибули лікарі та госпіталізували ОСОБА_9 до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова», де його негайно було прооперовано та надана необхідна медична допомога, і де він знаходився в безпорадному стані на стаціонарному лікуванні під наглядом лікарів до моменту настання його смерті, а саме до 15:34 годин 09.03.2024.

Причиною смерті ОСОБА_9 згідно з висновку судово-медичного експерта №12-17/102-А/24 від 25.03.2024 стала важка тупа закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця із крововиливом у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці зліва, саднення із крововиливом у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в тьмяно-скронево-потиличній ділянці зліва, пластинчатого субдурального крововиливу з боку всієї правої півкулі головного мозку та по базальній частині лівої півкулі головного мозку (під твердою мозковою оболонкою) з заходом у міжпівкульну щілину та намет мозочку, а також забою головного мозку із утворенням вогнищ контузії в медіо-базальному відділі обох лобних часток головного мозку на тлі субарахноїдального крововиливу (під м`яку мозкову оболонку).

26.03.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України.

26.03.2024 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий вважав, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років і, усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 відомі показання свідків, їх особисті дані, із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, з метою зміни ними своїх показань. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, сталих соціальних зв`язків, є особою, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, атому, може вчинити інше кримінальне правопорушення. За наявності обґрунтованості підозри, враховуючи особу підозрюваного та для запобігання ризикам передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену йому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від семи до десяти років.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюєтьсяОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного,вважав, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведені, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з моменту вчинення злочину підозрюваний сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки і суду не надано об`єктивних даних про спроби підозрюваного переховуватись від суду та впливати на показання свідків. При цьому, суд вважав, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може вчинити новий злочин, беручи до уваги, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення хуліганських дій. Крім того, перебуваючи в Збройних силах України, підозрюваний отримає зброю, що в умовах пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із насильством і смертю потерпілого, становить високу небезпеку для суспільства. Враховуючи той факт, що підозрюваний своїми діями спричинив смерть свого батька, слідчий суддя вважав, що перебування підозрюваного за місцем проживання виключається. А тому вважав, що наведені факти свідчать про обґрунтованість поданого клопотання та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд задовольняє подане клопотання.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, в результаті якого настала смерть потерпілого, суд не дійшов висновку про неможливість визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 01.03.2024, протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 01.03.2024 року; протоколом допита потерпілої ОСОБА_13 від 15.03.2024 року, протоколом огляду трупа від 11.03.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.03.2024 року та протоколом допиту підозрюваного від 26.03.2024 та вказує на те, що для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомості щодо особи підозрюваного даютьдостатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, зокрема, вчинення ним тяжкого злочину відносно свого батька, притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності в минулому, а також відсутність офіційного працевлаштування та стабільного джерела доходів.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав особи та практиці Європейського суду з прав особи, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки застосування до нього іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний може вдатися до відповідних дій. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 не працює, у нього відсутні стабільні джерела доходів,вчинив тяжкий злочин відносно свого батька та був неодноразово в минулому був притягнений до кримінальної відповідальності, не виключена можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати підтвердженим ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.Доведеність вказаного ризику об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав особи, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав особи, право особи на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у тяжкому злочині, вчиненому відносно свого батька, наслідки злочину та минулі притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за хуліганські дії, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони життя, а також інтересів суспільства і держави в цілому.

А тому, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності підстав та обставин необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки, зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів, у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання якого, в даному випадку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде неефективним, оскільки не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2024 року про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 25 травня 2024 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4