Справа № 742/3723/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/585/24
Категорія - ч. 3 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000722 від 07.06.2023 за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Прилуки Чернігівської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, непрацюючий, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 3 ст. 307 КК України виправданий за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 18 години 40 хвилин 07.06.2023.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 717 (сімсот сімнадцять) грн. 00 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що, маючи прямий умисел на протиправне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для досягнення мети, спрямованої на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, за допомогою невстановленого інтернет-pecуpcy через додаток для смартфонів «Telegram» у невстановленої особи замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено-PVP, яка поштовим відправленням була доставлена до поштомату ТОВ «Нова пошта», що розташований за адресою: вул.Вокзальна, буд. 39, м. Прилуки, у вигляді посилки, після чого близько о 13 годині 30 хвилин 7 червня 2023 року вказану посилку, сприймаючи як особливо небезпечну психотропну речовину-PVP, ОСОБА_8 отримав з метою подальшого збуту іншим особам та зберігав її в руках при собі по вул. Вокзальній у м. Прилуки, однак під час затримання працівниками поліції дану посилку він викинув поблизу вказаного вище поштомату та втік у невідомому напрямку.

В подальшому, 07.06.2023, у період часу з 14 години 12 хвилин по 14 годину 28 хвилин, під час огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , що неподалік поштомату Нової пошти, на землі в присутності понятих виявлено посилку, яку ОСОБА_8 забрав із вказаного поштомату та переносив при собі в руках. При відкритті зазначеної посилки із вмістом пластикової банки всередині виявлено поліетиленовий пакет чорного кольору з вмістом невідомої речовини білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/125-23/6103-НЗПРАП містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 70,677 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 являється особливо великим розміром.

Не погодившись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує, що місцевим судом не дотримано вимоги ст.ст. 20, 42, 43, 370, 374 КПК України, а саме, у вироку відсутнє обвинувачення, встановлене судом, а викладене обвинувачення, встановлене та сформульоване органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 307 КК України, у той час як ОСОБА_8 суд визнав винуватим за ч. 3 ст. 309 КК України, чим порушено право обвинуваченого на захист. Крім того, вважає, що суд упереджено дослідив докази сторони обвинувачення і не навів переконливих доводів для виправдання останнього за ч. 3 ст. 307 КК України. Зокрема, належним чином не мотивував, чому не взяті до уваги докази сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння саме з метою збуту, а саме протокол огляду телефону обвинуваченого від 08.06.2023, у якому виявлено листування з особою про незаконний збут психотропної речовини, протокол огляду предметів від 15.07.2023, яким оглянуто вилучені листівки з кодом та логотипом телеграм каналу з даними, що вказують на продаж наркотичних засобів. Зазначає, що вказані докази в сукупності з висновком експерта від 08.06.2023, показаннями обвинуваченого свідчать, що отримана ним психотропна речовина була призначена для розповсюдження шляхом закладок у спосіб, описаний у листуванні в телефоні, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених в ній підстав та продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою, думку захисника та обвинуваченого, котрі просили залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, зазначеним вимогам вказане судове рішення не відповідає.

При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого в кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У свою чергу, досудове розслідування завершується складанням обвинувального акту, яким слідство висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. При цьому формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, має бути підтверджено в судовому засіданні шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, у першу чергу повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винуватий обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на вищевказане, встановлення саме судом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного, що були встановлені на підставі досліджених доказів, є необхідною умовою для визнання судового рішення законним та обґрунтованим.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 суд дійшов висновку про не доведеність його вини в межах висунутого обвинувачення та перекваліфікував його дії з ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 309 КК України, при цьому зазначивши про виправдання за ч. 3 ст. 307 КК України..

Разом з цим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним за результатами судового розгляду, а лише сформулював обвинувачення викладене органом досудового розслідування в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17); в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року по справі №733/859/21 (провадження №51-2793 км22).

Вказані порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, є істотними, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування рішення.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, у тому числі перевірити доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, до 26 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4