ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1200/24 Справа № 234/6380/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України призначене покарання поглинуто покаранням, яке призначено вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України, остаточно визначено покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що останній раніше неодноразово судимий, останнього разу 14.11.2017 року засуджений Краматорським міським судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який 18.11.2020 року звільнився із Державної установи «Торецька виправна колонія №2» умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 6 днів, згідно з ст.81 КК України на підставі ухвали Дзержинського міського суду від 10.11.2020 року, та був під особистий підпис ознайомлений із ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 10.11.2020 року про встановлення стосовно нього адміністративного нагляду терміном 1 (один) рік.

При постановці на облік ОСОБА_7 повідомив, що він буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 (стара назва Енгельса). Йому було доведено, що при зміні місця проживання він повинен повідомити органи поліції.

01.12.2020 року ОСОБА_7 було письмово попереджено щодо недопущення порушень правил обмежень адміністративного нагляду.

01.12.2020 року ОСОБА_7 , діючи умисно, у порушенні Закону України «Про встановлення адміністративного надзору за особами, які звільнилися з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, а також ухвали Дзержинського міського суду від 10.11.2020 року, без поважної причини, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив вибране ним місце проживання: АДРЕСА_1 (стара назва Енгельса), чим порушив правила адміністративного нагляду.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 К К України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, па підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

При апеляційному перегляді вироку, відповідно до вимог п. 3 ст. 104 КПК України, просив дослідити відомості щодо попередніх судимостей ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, ОСОБА_7 вчинив 01.12.2020.

Вказав, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії проступків, за яке передбачено покарання у вигляді арешту строком до 6 місяців, та за вчинення якого, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки.

Прокурор зазначив, що після вчинення вказаного кримінального проступку, ОСОБА_7 знову вчинив нові злочини, а саме 05.09.2021, 29.09.2021, 10.10.2021, 24.10.2021, за які останнього засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності притягнення його до кримінальної відповідальності перервався.

Вказав, що у подальшому перебіг давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності знову перервався, оскільки останній 03.12.2021, 05.12.2021 та 16.12.2021 вчинив нові злочини, за що останнього засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Зазначив, що будь-які відомості про вчинення ОСОБА_7 , починаючи з 16.12.2021, нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину на момент розгляду даного кримінального провадження відсутні.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що оскільки вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та з моменту його вчинення строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.1 ч. 1 ст. 49 КК України, минули, ОСОБА_7 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за такою підставою йому зрозумілі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, то згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається.

За наявності підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

При цьому, особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

В той же час, при наявності підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 , судом першої інстанції вказаних вимог не дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, ОСОБА_7 вчинив 01.12.2020.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків, за яке передбачено покарання у вигляді арешту строком до 6 місяців, та за вчинення якого, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки.

Колегія суддів зазначає, що після вчинення вказаного кримінального проступку, ОСОБА_7 знову вчинив нові злочини, а саме 05.09.2021, 29.09.2021, 10.10.2021, 24.10.2021, за які останнього засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності притягнення його до кримінальної відповідальності перервався.

У подальшому перебіг давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності знову перервався, оскільки останній 03.12.2021, 05.12.2021 та 16.12.2021 вчинив нові злочини, за що останнього засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів зазначає, що будь-яких відомості про вчинення ОСОБА_7 , починаючи з 16.12.2021, нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину на момент розгляду даного кримінального провадження відсутні.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що оскільки вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та з моменту його вчинення строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.1 ч. 1 ст. 49 КК України, минули, ОСОБА_7 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.395 КК України на підставі ст. 49 КК України підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 409,412,413 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, па підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4