Справа № 462/5404/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/179/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0002991 від 23.08.2018 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Зобов`язано ОСОБА_6 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу, шляхом надання відповідного документу.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 22.08.2018 року, близько 22 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщені магазину самообслуговування «Сільпо» (ТОВ «Сільпо-фуд», ), який розташований у торговому центрі «ВАМ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 100, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, викрав: ковбасу 3 палки, а саме «домашню рублену» ТМ «Родинна ковбаска», вагою 0, 284 кг., вартістю 30 грн. 50 коп. (без ПДВ), з філе індички ТМ «Ятрань», вагою 0, 596 кг., вартістю 54 грн. 35 коп. (без ПДВ) та варену фірмову з вершками ТМ «Забіяка», вагою 0, 886 кг., вартістю 69 грн. 28 коп. (без ПДВ), курку гриль вагою 1, 932 кг. вартістю 129 грн. 67 коп. (без ПДВ), сирок плавлений «Вершковий» ТМ «Весела корівка» 2 шт., вартістю 12 грн. 91 коп. кожний (без ПДВ), загальною вартістю 25 грн. 82 коп. (без ПДВ) та вафлі «Артек» ТМ «Світоч» 4 пачки, вартістю 3 грн. 67 коп. кожна (без ПДВ), загальною вартістю 14 грн. 68 коп., які заховав у свою сумку та не оплативши на касі оплати вартості товару вказані товари, загальною вартістю 324 грн. 32 коп. (без ПДВ), намагався покинути торговий зал магазину самообслуговування «Сільпо» через вхід до такого. Водночас, свого злочинного умислу ОСОБА_6 до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки, одразу ж був виявлений та у подальшому зупинений працівниками охорони.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 звільненим на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не оспорює фактичних обставин кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, проте зазначає, що суд першої інстанції не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Прокурор вказує, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.01.2024 ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до проступків, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робот на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робот на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Відтак диференційований строк давності за вчинення цього кримінального проступку згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а загальний строк давності - 5 років.

Згідно із вироком суду, кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_6 22.08.2018. ОСОБА_6 несудимий, отже згідно із положеннями ч. 3 ст. 49 КК України строк давності не переривався. Водночас, обвинувачений ухилявся від суду, у зв`язку із чим оголошувався в розшук, а диференційований строк давності зупинявся. Зокрема, ОСОБА_6 оголошувався в розшук 07.05.2019 (розшук припинено 27.10.2021), 14.12.2021 (розшук припинено 04.07.2022), 09.02.2023 (розшук припинено 04.01.2024). Загалом ОСОБА_6 перебував у розшуку 3 роки 10 місяців 26 днів.

Відповідно, диференційований строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (3 роки), подовжених на час ухилення (3 роки 10 місяців 26 днів) з часу вчинення кримінального проступку (22.08.2018) не сплив. Водночас, загальний строк давності, установлений ч. 2 ст. 49 КК України (п`ять років), з часу вчинення кримінального проступку закінчився 22.08.2023 (проступок вчинено 22.08.2018). Оскільки загальний строк давності на час розгляду справи в суді закінчився раніше за диференційований, подовжений на час ухилення, були наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності чи покарання на підставі ст. 49 КК України.

З огляду на викладене, прокурор стверджує, що загальний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України минув 22.08.2023, а тому на момент ухвалення вироку особа, за наявності її згоди, підлягала звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а за відсутності такої - звільненню від відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи повідомлений за адресою проживання, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, не з`явився в судове засідання. В своїй апеляційній скарзі прокурор жодним чином не ставить питання щодо погіршення становища ОСОБА_6 . Тому суд, заслухавши думку прокурора, який пропонував продовжувати розгляд без ОСОБА_6 , вирішив продовжувати апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до проступків, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк. Відтак диференційований строк давності за вчинення цього кримінального проступку згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а загальний строк давності згідно з ч.2 ст. 49 КК України становить 5 років.

Судом встановлено, що вчинив кримінальне правопорушення ОСОБА_6 22.08.2018. Тобто, на момент ухвалення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року минуло 5 років загального строку давності з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати ВС від 02 лютого 2023 року закінчення загальних строків, установлених частиною другою статті 49 КК України ( п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років з моменту вчинення кримінального проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Тому, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора що загальний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України минув 22.08.2023, а тому на момент ухвалення вироку особа, за наявності її згоди, підлягала звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а за відсутності такої - звільненню від відбування покарання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч.2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., призначеного за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3