Справа № 932/1485/24
Провадження № 1-кс/932/1397/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним.

Так, слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004622 від 01.12.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.05.2023, під час виконання своїх службових повноважень як бухгалтера підприємства ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», ТОВ «Імпульс Компані», в порушення вимог чинного законодавства та своїх службових обов`язків, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді бухгалтера підприємства, маючи доступ до програмного комплексу для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично-значущими первинними документами між контрагентами « ОСОБА_7 Doc» та програмного продукту обліку в комерційних організаціях, а також для формування стандартної бухгалтерської, статистичної та податкової звітності «1С: Підприємство»- використовуючи, при цьому, електронний цифровий підпис, отримав доступ до відомостей про банківські рахунки підприємства, у тому числі, до інформації про залишки грошових коштів на них, а також до функціоналу їх розпорядження.

У подальшому, з метою заволодіння майном ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», ТОВ «Імпульс Компані», шляхом зловживання своїм службовим становищем, як службовою особою підприємства, в період часу з 24.05.2023 по 11.10.2023, керуючись єдиним злочинним умислом, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків бухгалтера підприємства, не маючи законних підстав на проведення фінансових операцій та діючи в супереч інтересів підприємства у якому він обіймав посаду бухгалтера, за допомогою КЕП, здійснивши доступ до рахунків вищевказаних підприємств, перерахувавши на підконтрольні суб`єкти господарювання грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами підприємств ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», ТОВ «Імпульс Компані», у значних розмірах.

Крім того, з метою заволодіння майном ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», шляхом зловживання своїм службовим становищем, як службовою особою підприємства, в умовах воєнного стану 21.06.2023 близько 09:02, керуючись єдиним злочинним умислом, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовому розслідуванні місці, діючи при цьому, нібито, від імені ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», при цьому, не маючи законних підстав на проведення фінансових операцій та діючи в супереч інтересів підприємства у якому він обіймав посаду бухгалтера, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, створив замовлення №3 як клієнт ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» від імені підприємства, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, 21.06.2023 у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків бухгалтера підприємства, не маючи законних підстав на проведення фінансових операцій та діючи в супереч інтересів підприємства у якому він обіймав посаду бухгалтера, за допомогою кваліфікованого електронного підпису, здійснивши доступ до рахунку НОМЕР_1 відкритому АТ «Райффайзен Банк», сформував платіжну інструкцію №341, до якої безпідставно вніс відомості щодо зарахування на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», який належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» грошових коштів у сумі 8 376,00 грн. як за оплату товару.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

У подальшому, з метою заволодіння майном ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», ТОВ «Імпульс Компані», шляхом зловживання своїм службовим становищем, як службовою особою підприємства, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 у період з 23.06.2023 по 11.10.2023 вчинив аналогічні злочинні дії, а саме створив як клієнт ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» від імені підприємства, низку замовлень на товари, і перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпро, вул. Корнієнка Василя, буд. 72, під час виконання своїх посадових обов`язків бухгалтера підприємства, не маючи законних підстав на проведення фінансових операцій та діючи в супереч інтересів підприємства у якому він обіймав посаду бухгалтера, за допомогою кваліфікованого електронного підпису, здійснивши доступ до рахунку НОМЕР_1 відкритому АТ «Райффайзен Банк», сформував низку платіжних інструкцій, до яких безпідставно вніс відомості щодо зарахування на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», який належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» грошових коштів в якості оплати за товари, спричинивши таким чином матеріальну шкоду ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» на загальну суму понад 467 197, 10 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , попередньо обіймаючи посаду бухгалтера на інших підприємствах, запропонував фізичній особі-підприємців ОСОБА_8 , код НОМЕР_3 свої послуги як фахівця бухгалтерського обліку, шляхом проведення фінансових операцій по рахунках підприємства з використанням електронного цифрового підпису ОСОБА_8 . Увійшовши в довіру ОСОБА_8 , яка фактично здійснювала свою діяльність, як фізична особа-підприємців за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_8 на усній домовленості дозвіл на формування платіжних доручень та банківських виписок, електронний цифровий підпис до системи « ОСОБА_7 Doc», доступ до програми 1С, тобто доступ до банківського рахунку р/р НОМЕР_4 відкритого в АТ «ПУМБ» на ім`я останньої.

У подальшому з метою заволодіння майна фізичної особи-підприємця, в період часу з 17.08.2023 по 09.10.2023, керуючись злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час виконання усної домовленості, щодо надання послуг бухгалтера фізичній особі-підприємця ОСОБА_8 , не маючи законних підстав, за допомогою електронного ключа, який належить ОСОБА_8 , відкритому в АТ «ПУМБ» р/р НОМЕР_4 , доступ до якого мав на довірчих відносинах з ОСОБА_8 , з метою приховування своєї злочинної діяльності, сформував 16 платіжних інструкцій до яких безпідставно вніс відомості щодо зарахування на р/р НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ФОП ОСОБА_9 грошових коштів, на загальну суму 199 592, 00 гривень, яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 , розуміючи, що між ФОП ОСОБА_8 , та ФОП ОСОБА_9 не має жодних договірних зобов`язань, здійснив безпідставні перерахування грошових кошів на загальну суму 199 592, 00 гривень, які в подальшому використав у власних потребах, тим самим спричинив матеріального збитку ФОП ОСОБА_8 , код НОМЕР_3 , на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

За сукупністю дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України.

30 квітня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно із клопотанням, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

Слідчий у клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», відібрання біологічних зразків є обов`язковим, однак ОСОБА_4 відмовився добровільно надавати біологічні зразки.

Враховуючи викладене, прокурор просить слідчого суддю надати дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , а саме зразків букального епітелію.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, оскільки примусове відібрання у нього біологічних зразків становить порушення його прав.

Захисник також заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на практику ЄСПЛ, згідно якої особа має право на свідчити проти себе, а відібрання зразків порушує цей принцип. Крім того зазначив, що відібрання зразків повинно здійснюватися для потреб досудового розслідування, а не для формування реєстру геномної інформації людини. Просить у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами частини першої статті ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу).

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи вимоги п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне клопотання сторони кримінального провадження може бути задоволено у разі, якщо така сторона обґрунтує та доведе суттєве значення біологічних зразків особи для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання як доказів відомостей, що можуть бути отримані за допомогою біологічних зразків, та неможливість іншими способами довести такі обставини.

Отже, метою процесуального інституту відібрання біологічних зразків у особи, яка залучена до сфери кримінального судочинства, є виключно потреби досудового розслідування, тобто доведення за допомогою таких даних істотних (важливих) обставин, що підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження, а також неможливість іншими способами довести такі обставини.

На відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків особи, а саме для цілей формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09.07.2022 Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX). Указаний нормативний акт введено в дію 06.02.2023.

Під геномною інформацією людини розуміються відомості про генетичні ознаки людини, тобто фактично це генетичні дані (зразки ДНК). У розумінні законодавства про захист персональних даних, геномна інформація відноситься до персональних даних, тобто відомостей чи сукупності відомостей про особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, які підлягають особливому порядку обробки та відповідним гарантіям захисту (ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 6 Конвенції Ради Європи №108 про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних та ст. 9 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) 2016/679 від 27 квітня 2016 року про захист фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і про вільний рух таких даних, та про скасування Директиви 95/46/ЄС (Загальний регламент про захист даних).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: 1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

За положеннями ст. 5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація, серед іншого, щодо осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

За змістом ст. 6 Закону № 2391-IX право на добровільну державну реєстрацію геномної інформації мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства.

Добровільна державна реєстрація геномної інформації проводиться на підставі письмової заяви особи про відбір у неї біологічного матеріалу, проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) та внесення геномної інформації до Електронного реєстру, що вважається згодою цієї особи на обробку її персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

Добровільна державна реєстрація геномної інформації неповнолітніх осіб проводиться на підставі письмової заяви їхніх законних представників. Отримання біологічного матеріалу в неповнолітніх осіб здійснюється у присутності їхніх законних представників. Добровільна державна реєстрація геномної інформації осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними або цивільна дієздатність яких обмежена судом, проводиться на підставі письмової заяви їхніх законних представників. Отримання біологічного матеріалу в осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними або цивільна дієздатність яких обмежена судом, здійснюється у присутності їхніх законних представників. Добровільна державна реєстрація геномної інформації проводиться на платній основі, крім реєстрації геномної інформації осіб, зазначених у частині шостій цієї статті. Державна реєстрація геномної інформації близьких родичів осіб, зниклих безвісти (біологічні батько, мати, у разі їх відсутності - діти, а в разі відсутності дітей - брати, сестри або інші біологічні родичі по материнській чи батьківській лінії), проводиться, якщо немає можливості отримати геномну інформацію, зазначену в пункті 6 частини першої статті 5 цього Закону, у разі їхньої добровільної згоди.

Добровільна державна реєстрація геномної інформації осіб, зазначених у частині шостій цієї статті, проводиться за рахунок коштів державного бюджету відповідно до цього Закону. Порядок проведення добровільної державної реєстрації геномної інформації людини і розмір плати за надання послуг з добровільної державної реєстрації геномної інформації людини визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2391-IX відбір біологічного матеріалу для проведення державної реєстрації геномної інформації здійснюється в осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 5 цього Закону, - уповноваженими особами у порядку та на умовах, визначених законодавством, за рахунок коштів державного бюджету.

За нормою ч. 4 ст. 5 Закону № 2391-IX Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2023 року № 978 затверджено порядок обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини.

З аналізу Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2023 року № 978 «Деякі питання реалізації Закону України Про державну реєстрацію геномної інформації людини, слід дійти висновку, що надання зразків для проведення державної реєстрації геномної інформації здійснюється в обов`язковому порядку, однак за добровільною згодою особи.

Тобто Закон № 2391-IX розмежовує добровільну і обов`язкову державну реєстрацію геномної інформації людини.

Проте вищепереліченими нормативними актами не врегульоване питання, як діяти, коли особа відмовляється надати біологічні зразки для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини.

Примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено. Процесуальний закон унормовує лише порядок примусового відібрання зразків для забезпечення доказування у відповідності до положень ст. ст. 91, 93 КПК України.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004622 від 01.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході розслідування у сторони обвинувачення виникла необхідність відібрати зразки букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність відібрання таких зразків прокурор обґрунтовує виконанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», та забезпеченням ефективності проведення досудового розслідування.

13.05.2024 прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпро винесено постанову про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зразків букального епітелію.

Ознайомившись зі змістом вищевказаної постанови, підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від відібрання біологічних зразків, а саме букального епітелію.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14.04.2020, скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги викладене, оскільки чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» не передбачено порядку примусового отримання біологічних зразків з метою державної реєстрації геномної інформації людини в Україні, а відповідні положення КПК України застосовуються лише в частині збирання доказів та доказування, в рамках тимчасового доступу до біологічних зразків підозрюваного, потерпілого, свідка, інших учасників кримінального провадження, приходжу до висновку про неможливість примусового отримання (відбирання) біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 для цілей формування електронного реєстру геномної інформації.

Такий ступінь втручання в права, свободи та інтереси підозрюваного не виправдовує потреб досудового розслідування, та фактично буде застосований з іншою метою, яка є відмінною від досягнення завдань кримінального провадження, а відноситься до питань кримінальної реєстрації.

Підсумовуючи викладене, вважаю клопотання необґрунтованим, тому в його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 101, 160-166, 245, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадженні у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_10