Справа № 204/1376/24
Провадження № 1-кс/204/385/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання слідчої слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 24 лютого 2022 року на виконання злочинного наказу політичного керівництва РФ, військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інші об`єкти цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям ЗС України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com), здійснювала розповсюдження матеріалів в глобальній мережі Інтернет, в яких виправдовувалась, визнавалась правомірною, заперечувалась збройна агресія Російської Федерації проти України. В подальшому, під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, проведено огляд вказаного облікового запису « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com), з метою фіксації відомостей про вчинення протиправної діяльності вищевказаною особою. В ході проведення вказаного огляду було виявлено відео запис (https://www.facebook.com/38636/ videos/94864/), з можливими фактами розповсюдження матеріалів в яких виправдовувалась, визнавалась правомірною, заперечувалась збройна агресія Російської Федерації проти України. 13 липня 2023 року о 13 год. 24 хв., ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою особою, яка має вкрай негативне ставлення до державної влади та Збройних сил України, використовуючи засоби масової інформації, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com), який є в публічному доступі для необмеженого кола осіб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , поширила на вказаній власній сторінці в соціальний мережі відеоматеріал тривалістю 23 хв. 43 сек. під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Слід зазначити, що відповідно до висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 322 від 05.09.2023 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області у поширеному гр. ОСОБА_5 , яка використовує обліковий запис « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відеозаписі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в соціальній мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), міститься висловлювання з виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації, а саме: «Так как ваша фейковая организация негосударственная, незаконная, вражеская. Постоянно занимается бандитизмом», «А работаете вы на чужеземцев. На чужеродцев», «Вот это люди «кастрюлеголовые». На каждой этой кастрюле американская звезда и хозарская томга», «Та хто ты такой?! Бандючара, работающий на ОСОБА_9 , на хасидов!», «Вас не существует! Вы незаконная организация! Частная, американская. Да ты бандит, которым пошили форму», «Нападение на журналиста приравнивается даже к нападению на легитимного полицейского. А эти не легитимные. Это оборотни. Их обманули», «…это не государственный орган», «Их там отзомбировали, свербовали, я не знаю, что им ещё там сделали. И они здесь сатанеют», «Сумашедший вышел. Сумашедший, завербованый Америкой», «Всё, с полицией всё понятно: это вражеский орган! Ребята, уходим! Уходим. Это вражеский орган, это фашисты. Это фашисты»; « А работаете вы на чужеземцев. На чужеродцев. Именно из-за вас, из-за полиции, идёт война. Именно вы занимаетесь геноцидом. Кто вы? Кастрюлеголовые», «И война происходит именно из-за таких кастрюлеголовых. Которые говорят: я не пущу. Оно моё! Если вы, э-э, это здание, вот это здание, ГУНП, как вы его сейчас назвали, а раньше было МВД области, - оно моё. Потому что народ есть я, а вы захватчики, вы пираты, вы мошенники. Вы люди, которые претворяют здесь геноцид. Поэтому, хватит нам давать сюда подставных лиц», «Нигде в этом захваченном здании этими мошенниками, трусами, подлецами, ворами, геноцидникам», «Вы прикрываетесь патриотами. Вы сами, вся ваша полиция с американскими звездами, занимается геноцидом, а прикрывается патриотами»; Первых: кастрюлеголовых мы убьём на войне: там они пойдут и сами друг друга перестреляют, кто-то кому-то в спину стрельнет никто не разберется»; «У вас, у вас, у клоунов, начиная от ОСОБА_10 , только один лозунг: мир, вира, мова, война, война до последнего украинца, а ты сепаратист»; «Но скоро закончатся «кастрюлеголовые», которые воюют с тюремщиками, нанятыми из российской федерации. Кем нанятыми? Теми же сатанистами. Вот. Никакая российская федерация на нас не напала. Там платят людям, у которых там 8 лет сроков, 10 лет сроков. Дают им оружие и говорят: ну вот повоюешь против украинцев, убьёшь там 2-х 3-х человек, вот»; «Какое государство? Какая Украина? Я хочу задать вопрос: Украина, в которой продано 42% земель иностранцам? За это погибают украинцы, сражаясь там с тюремщиками?»; «Нам не нужны ваши сирены, нам не нужны ваши «пункты незламности», нам не нужны ваши «ежи», это всё бутафория»; «Войну войной не за... не называют, вот, войну войной не занимают, а против граждан применяют автоматы, силы, ежи, пункты незламности, показывая на дырочку на кладбище: вам туда»; Это вы взорвали! Это вы взорвали в комендантский час!»; «Всё, с полицией всё понятно: это вражеский орган! Ребята, уходим! Уходим. Это вражеский орган, это фашисты. Это фашисты. Прилёты. Сами взрывают, говорят прилеты!», «Вот они сами это всё и взорвали. Вот это всё. Это чтобы запугивать»; «Вот. И вы понимаете, из-за чего идёт война. Война закончится, когда закончатся кастрюлеголовые укрАинцы, украИнцы, которые и защищают эту мразь. Эта мразь атакует мирных людей в мирное время, в мирное. Во время когда идет агрессия», «Поэтому, укрАинцы должны осознавать, что происходит». Також висновком судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 19 від 22.01.2024 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області підтверджено факт використання гр. ОСОБА_5 наявного на її мобільному телефоні «Redmi» програмного забезпечення «Facebook», версії 332.0.0.232.111, а також те, що здійснювався останньою авторизованого доступу до облікового запису « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Отже, 13 липня 2023 року о 13 год. 24 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів з використанням засобів масової інформації, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) соціальної мережі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), поширила матеріали, за допомогою засобів масової інформації, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України. 13 лютого 2024 року громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. Підозра гр. ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000499 від 21.07.2023; повідомленням про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду облікового запису « ОСОБА_8 » (https://www.facebook.com/vitalina.vitalina.370) соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com) від 10.08.2023; висновком судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 322 від 05.09.2023 ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області; висновком судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 19 від 22.01.2024 ЗЕС ІСТУ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області; відповідями на доручення з ГВЗНД Управління СБ України у Дніпропетровській області; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. При цьому, ОСОБА_5 , відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 3 ст. 436-2 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено позбавлення волі від п`яти до восьми років. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нею процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_5 , існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання її судом винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останньої до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тобто, підозрювана ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-які речі (чорнові записи, комп`ютерну техніку, мобільні термінали) про які невідомо органу досудового розслідування. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, завдяки яким вдалось затримати правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння вказаного злочину, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про її переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення для провадження, уникати спілкування з органом досудового розслідування шляхом переховування не тимчасово непідконтрольних Україні територіях. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Отримавши матеріали обґрунтування кримінального провадження та перебуваючи на волі існує ризик, що ОСОБА_5 може розголосити відомості досудового розслідування, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що підозрювана має стійкі та сформовані проросійські погляди та не підтримує діючу владу на території України. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого остання об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування нею встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином вона, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на неї обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. У виняткових випадках застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вчинення тяжкого злочину. Враховуючи, що ОСОБА_5 маючи стійкі та сформовані проросійські погляди та не підтримуючи діючу владу на території України, яка обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, з метою забезпечення виконання останньою покладених на неї обов`язків, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, що є виключним випадком, слід визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 371 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 122 000 гривень, при цьому, визначити необхідність виконання нею наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, не відлучатися із міста Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, їй необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Підозрювана у судовому засіданні заперечувала проти застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вона не погоджується з підозрою про яку їй було повідомлено. Всі факти є надуманими та справа замовлена проти її сім`ї. Вона не збирається переховуватись, не приходила до суду та надсилала свої пояснення поштою, оскільки боялась СБУ.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні підтримав позицію своєї підзахисної, просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання не обґрунтовано належним чином, зазначені в клопотанні ризики не доведені.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

13 лютого 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

13 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання слідчої слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Однак, на виклики суду на 14.02.2024 року та 19.02.2024 року підозрювана ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, не з`являлася. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 22 лютого 2024 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 28 лютого 2024 року ОСОБА_5 на підставі зазначеної вище ухвали була затримана.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити та спотворити будь-яку з речей, що має значення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Проте, у судовому засіданні було підтверджено наявність лише двох ризиків, що підозрювана ОСОБА_5 , яка не з`являлася на виклики до суду та переховувалась від органу досудового розслідування, враховуючи невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у скоєнні злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне, й надалі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може продовжити вчиняти свою протиправну діяльність.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваної настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Що стосується посилань захисника підозрюваної на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи її вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити вчиняти свою протиправну діяльність, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 242 000 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 березня 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 242 000 (двісті сорок дві тисячі) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до СВ УСБУ в Дніпропетровській області, та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до СВ УСБУ в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1