Справа № 643/1976/24
Провадження № 1-в/643/93/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 09.12.2019 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп., ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначено, що 22.02.2021 до Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшла для виконання ухвала Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 відносно засудженого ОСОБА_4 . Судове рішення набрало законної сили 29.12.2021 року. 22.02.2021 за допомогою поштового зв`язку засудженому було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 02.03.2021, однак останній за викликом не з`явився причини неявки не повідомив. 03.03.2021 було здійснено вихід за адресою мешкання засудженого з метою виклику останнього до уповноваженого органу з питань пробації та ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання. На момент виходу за адресою, двері квартири ніхто не відчинив. Виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 10.03.2021 було залишено в дверях. У встановлений у виклику час засуджений не з`явився, причини неявки не повідомив. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не було встановлено, у зв`язку із чим 23.04.2021 матеріали початкового розшуку стосовно засудженого ОСОБА_4 , було передано до Харківського районного управління поліції №2 ГУ НГІ в Харківській області для проведення подальших розшукових заходів. 13.07.2021 до відділу пробації надійшло повідомлення з ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області, згідно якого стало відомо, що відносно ОСОБА_4 проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження останнього. 14.09.2022 до відділу пробації найшло повідомлення з ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області, в якому вказано, що 10.01.2022 було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 , про що було повідомлено ініціатору розшуку. Однак до відділу пробації зазначене повідомлення не надходило та засуджений не з`явився. 15.09.2022 за допомогою поштового зв`язку засудженому було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 23.09.2022 року. Однак у встановлений день останній не з`явився, причини неявки не повідомив. 26.09.2022 було здійснено вихід за адресою мешкання засудженого з метою заклику останнього до уповноваженого органу з питань пробації для роз`яснення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт. На момент виходу за адресою, двері квартири ніхто не відчинив. Виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 27.09.2022 було залишено в дверях. У встановлений у виклику час засуджений не з`явився, причини неявки не повідомив. У зв`язку з вищевикладеним 28.09.2022 були розпочаті першочергові заходи з виявлення засудженого. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не було встановлено, у зв`язку із чим 11.11.2022 до ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області було направлено клопотання (подання) про передання матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 09.01.2023 до відділу пробації надійшло повідомлення з ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області, згідно якого стало відомо, що ОСОБА_4 перебуває у розшуку та проводяться заходи направленні на встановлення місцезнаходження останнього. У зв`язку з вищевикладеним місцезнаходження засудженого не встановлено, з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт не ознайомлений.

Судове рішення набрало законної сили 29.12.2020, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч. 1 ст.80 КК України сплив через 2 роки, а саме 29.12.2022.

Згідно вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області від 01.02.2024 відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності після винесення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 та до закінчення строків виконання судового рішення, а саме 29.12.2022 відсутні.

Представник Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд проводити без її участі, подання підтримує.

Прокурор подав до суду заяву, в якій просить розгляд проводити без його участі та подання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не прибув.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути клопотання без участі представника органу пробації та інших осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що внесене подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2019 вироком Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі в розмірі 850 грн. 00 коп. Вирок набрав законної сили 09.01.2020.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили 29.12.2020.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить нове кримінальне правопорушення. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового кримінального правопорушення.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового кримінального правопорушення, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Салтівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області вжив всіх необхідних заходів для встановлення місця перебування, контактних даних, та з`ясування причин невиконання засудженим вироку та ухвали суду.

Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 набрала законної сили 29.12.2020, строк її виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України сплив через 2 роки, а саме 29.12.2022.

Відповідно до вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області за вх. 555 від 07.02.2024 відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності після винесення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 та до закінчення строків виконання судового рішення, а саме 29.12.2022 відсутні.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020, факт ухилення від відбування покарання не встановлений, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст.80 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп., який ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Матеріали особової справи стосовно ОСОБА_4 повернути до Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1