Справа № 204/1401/24
Провадження № 1-о/204/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

перевіривши заяву прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали у справі №204/1401/24 про зміну ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 року до суду від прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду у справі №204/1401/24 про зміну ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання. В обґрунтування заяви прокурором зазначено, що ОСОБА_4 перебував на примусовому лікуванні у Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (Філії) з 29.11.2016 на підставі ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.08.2016, згідно з якою до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом. У подальшому ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська зазначені заходи неодноразово продовжувались та змінювались. Так, ухвалою суду 20.05.2021 йому змінено застосування примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом на примусові заходи медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а 20.04.2023 - зі звичайним наглядом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 23.11.2023 продовжено застосування цих заходів в умовах закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Не погодившись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_4 оскаржив її у встановленому законом порядку. Дніпровським апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 оглянуто комісією лікарів-психіатрів Філії 29.09.2023, в межах терміну, визначеного законодавством. Разом з тим, заяву представника Філії про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 27.10.2023, а отримано судом 31.10.2023, тобто з пропуском строку для звернення до суду, оскільки останній день для цього був 19.10.2023. Заява представника медичного закладу в цьому випадку задоволенню не підлягала. Як наслідок, ухвалою Дніпровського апеляційного суду 13.02.2024 ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви представника Філії про продовження застосування примусових заходів медичного характеру. Вищевказане рішення суду посадовими особами Філії отримано 13.02.2024 за вхідним № 478/1. Незважаючи на викладені доводи Дніпровського апеляційного суду, ігноруючи їх, 13.02.2024 комісією лікарів-психіатрів Філії знову оглянуто ОСОБА_4 та складено висновок № 135 від 13.02.2024, який разом із заявою представником Філії 14.02.2024 направлено для розгляду до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, призначених ухвалою суду від 20.04.2023, змінено на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання. Таким чином, враховуючи, що востаннє пацієнту судом змінено застосування цих заходів в умовах закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом 20.04.2023, перевищено встановлений ч. 2 ст. 95 КК України 6 - місячний термін, надалі підстави для продовження/зміни застосування примусових заходів медичного характеру судом були відсутні. ОСОБА_4 виписано із вказаного спеціального закладу з надання психіатричної допомоги лише 01.03.2024.

Обставини, які є істотними для справи, стали відомі прокурору після постановлення вищезазначеного рішення суду від 22.02.2024 та набрання ним чинності. Ці виявлені обставини могли суттєво вплинути на прийняте судом судове рішення. Таким чином, на думку прокурора нововиявленою обставиною, яка з урахуванням тексту ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 не була відома суду та не враховувалася ним, під час розгляду висновку комісії лікарів психіатрів від 13.02.2024 № 135 є правова позиція, викладена у вказаній ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024 у справі № 204/14682/23.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 459 КПК України передбачені підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення може бути викладене у формі вироку або у формі ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявленими слід вважати обставини як фактичного, так і правового характеру, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Згідно з положеннями ч.2 ст.464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

При цьому положення ч.2 ст.464 КПК України - «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами» слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Такий висновок узгоджується з Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17, провадження № 51-1836кмо19).

Як вбачається з поданої заяви, прокурор просить переглянути ухвалу суду, посилаючись обставини встановлені судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали суду від 23.11.2023, однак вказане по суті нововиявленими обставинами не є, а ухвала суду не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Так, прокурором у поданій заяві зазначено, що Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська не було надано належної правової оцінки попереднього судового рішення стосовно ОСОБА_4 та не прийнято до уваги ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024, якою було скасовано ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023. На час розгляду справи судове рішення, яке давало правові підстави для продовження перебування/тримання ОСОБА_4 у Філії було відсутнє.

Однак, суд звертає увагу, що ухвала суду від 22.02.2024 постановлена за наслідками розгляду заяви Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом відносно ОСОБА_4 надійшла на розгляд суду 14.02.2024. Розгляд вказаної заяви в судовому засіданні відповідно до вимог Закону відбувся у присутні прокурора ОСОБА_3 , представника Філії ОСОБА_5 , захисника особи, відносно якої розглядалася заява, адвоката ОСОБА_6 , особи щодо якої розглядалася заява ОСОБА_4 . При розгляді заяви судом були заслухані думки учасників, які не заперечували проти її задоволення, досліджено висновок комісії лікарів психіатрів № 135 від 13.02.2024, у якому, зокрема, було вказано, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024 відмовлено в задоволенні представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру. Крім того, слід зазначити, що присутні при розгляді заяви учасники: представник філії ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , були присутні й в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Красногвардійського районного суду від 23.11.2023 року, та їм було достеменно відомо про рішення, винесене апеляційним судом від 13.02.2024. Отже, посилання прокурора ОСОБА_3 про те, що істотні обставини, на які вона посилається, як на підставу для перегляду ухвали суду за нововивявленими обставинами, стали їй відомі після 22.02.2024, не відповідають дійсності.

Таким чином твердження прокурора про те, що на час розгляду справи суду не була відома та не була врахована позиція, викладена в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024, спростовується висновком комісії лікарів-психіатрів від 13.02.2024 № 135, який було долучено до заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру та який містив посилання на вказану ухвалу суду апеляційної інстанції. Відсутність же повного відображення «слово в слово» висновку комісії лікарів психіатрів в ухвалі суду, не свідчить про те, що вказана обставина не була відома та не врахована судом під час постановлення ухвали. Крім того, слід зазначити, що Законом не передбачено відображення у судовому рішенні повних текстів наданих документів.

Ухвала суду від 22.02.2024 року за наслідками розгляду заяви про зміну застосування заходів медичного характеру ОСОБА_4 постановлена в порядку виконання судових рішень, ніким не оскаржена та набрала законної сили 01.03.2024.

Суд зазначає, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції), повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Чинним законодавством України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Усталена практика ЄСПЛ зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Ці обмеження повинні відповідати законній меті і має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

В рішенні у справі «Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII» міжнародна судова установа наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «resjudicata», тобто остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (пункти 61, 62). Як акцентує увагу ЄСПЛ у рішенні у справі «Рябих проти Росії», відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі й непереборні обставини (пункт 52). Перегляд не повинен розглядатись як прихований спосіб оскарження.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що у відкритті провадження заявою прокурора ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали у справі №204/1401/24 про зміну ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, слід відмовити, оскільки заявник не навів жодних обставин, які є нововиявленими. Доводи, на які посилається прокурор, були досліджені та оцінені судом при постановленні судового рішення.

Керуючись ст.ст.3, 372, 459 - 464 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали у справі №204/1401/24 про зміну ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1