ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2121/24 Провадження № 1-кп/636/862/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

в режимі відеоконференції Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_2 ,

в режимі відеоконференції захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000837, яке внесене 16.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1142 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадження суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1142 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується, оскільки метою та підставою застосування щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які даний час продовжують існувати та не зменшились:

по-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, є ризик, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 можуть переховуватись від правоохоронних органів та ухилятися від кримінальної відповідальності.

по-друге, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на ще не допитаних судом свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, за яких обвинувачений ОСОБА_8 є військовослужбовцем - заступником командира 150-го окремого розвідувально-ударного батальйону армійського корпусу сухопутних військ ЗСУ та має військове звання майор, свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, що дає можливість останньому застосовувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни їх показань у подальшому на свою користь. Незважаючи на те, що в ході досудового розслідування перераховані вище свідки були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

по-третє, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому у прокурора є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України, та наявність ризику, передбаченого п.4.ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Виходячи із викладеного, прокурор вважає існування щодо ОСОБА_8 ризиків передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а щодо ОСОБА_7 ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, враховуючи, що останні вчинили злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, на думку прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем фактичного проживання, а саме: з 23.00 год. до 05.00 год. наступного дня, за виключенням невідкладних випадків, таких як переміщення в укриття під час оголошення повітряної тривоги та у разі необхідності відвідування медичної установи.

Захисник вказав, що заявлені прокурором ризики ґрунтуються на припущеннях, обвинувачений безпідставно перебуває під вартою, тоді як його винуватість не доведена, як і не доведена прокурором неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а продовження тримання під вартою не може ґрунтуватися лише на суворості можливого покарання. Крім того, захисник зауважив, що з огляду на введений воєнний стан чоловікам призовного віку заборонено виїзд за кордон, на всіх дорогах встановлені блок-пости, на яких здійснюється перевірка осіб. Також зазначив, що згідно протоколу ультразвукового дослідження внутрішніх органів від 18.07.2023, ОСОБА_7 має медичний діагноз: Гепатомегалія, діфузний стеатоз печінки, киста лівої нирки, згідно МРТ дослідження від 14.04.2022, має остеохондроз, виражений спондильоз, тому з огляду на зазначені діагнози ОСОБА_7 потребує постійного і належного медичного лікування, які в умовах слідчого ізолятору неможливо забезпечити належний рівень лікування. Захист вважає, що ненадання своєчасної медичної допомоги є своєрідним катуванням і жорстоким поводженням з особою, що суперечить вимогам ст. 3 Європейської конвенції захисту прав людини та порушуються права ОСОБА_7 , передбачені ст. ст. 3, 27, 28, 29, 49 Конституції України.

Окрім того, захист вказує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має маму-пенсіонерку - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного догляду, ОСОБА_7 має відмінні характеристики з місця служби, має подяки за зразкову поведінку, неодноразовий учасник бойових дій.

Крім того, захисник вказує, що станом на сьогодні в Україні у зв`язку з військовою агресією діє режим воєнного стану, Харківська область є граничною областю з країною агресором РФ, з території якої систематично відбуваються ракетні, артилерійські обстріли, тощо, а на території слідчого ізолятору відсутнє бомбосховище на кількість осіб, які перебувають в його розташуванні; під час дії сигналу «повітряна тривога» ОСОБА_7 перебуває у камері і не переміщається до бомбосховища, що ставить під загрозу його життя і здоров`я. ОСОБА_7 , перебуваючи в умовах тримання слідчого ізолятору, фактично позбавлений збереження власного життя і здоров`я, яке є конституційною гарантією і найвищою соціальною цінністю. Відтак, ОСОБА_7 перебуває в умовах СІЗО - під контролем держави, за аналогічних умов він може перебувати в умовах цілодобового домашнього арешту - під контролем держави (органів Національної поліції України), держава не буде витрачати грошові кошти на його перебування в СІЗО та харчування, не буде завдаватись шкода державі, і адреса проживання обвинуваченого перебуває у більш безпечному місці, ніж місце розташування СІЗО. Захист вважає, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою не відповідає вимогам національного законодавства, міжнародним стандартам кримінального судочинства та практиці ЄСПЛ, що підтверджується наступним:

На даний час ризики відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України - відсутні :

пункт № 1 ризику - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - відсутній, оскільки в клопотанні твердження прокурора, що ОСОБА_7 може переховуватися від слідства, зважаючи на виключно позитивні характеристики, виключають реальну можливість такого переховування; до того ж у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, що на період дії правового режиму воєнного стану конституційні права і свободи людини і громадянина передбачені, у тому числі, ст. 33 Конституції України, можуть бути обмежені, а тому наразі чоловікам призивного віку заборонено виїжджати за межі України;

пункт № 2 ризику - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - відсутній, оскільки на даній стадії судового розгляду досудове розслідування завершено, всі докази (речі, документи) зібрані, відшукані в повному обсязі і зберігаються в камерах речових доказів під упорядкуванням органів держави, поліції, прокуратури і суду, тобто під контролем держави; сторона державного обвинувачення не зазначає, які докази (речі, документи) не було відшукано, а тому твердження сторони обвинувачення не можна вважати обґрунтованими. Тому такий ризик не доведено;

пункт № 3 ризику - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - відсутній, оскільки хоч всі свідки та потерпілі не допитані в ході судового розгляду, при цьому сторона захисту усвідомлює, що у разі порушення обвинуваченим обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, більш м`який запобіжний захід може бути скасований із застосований запобіжного заходу у вигляді тримання під тримання під вартою.

пункт № 4 ризику - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - відсутній, оскільки прокурором не наведено, що є додаткові (інші) способи на даному етапі кримінального провадження при судовому розгляді перешкоджати кримінальному провадженню, а окрім того, такі доводи без конкретизації обставин, не є індивідуальним обґрунтуванням законності застосування тримання під вартою відповідно до конкретних фактів справи, чого вимагає Європейський суд з прав людини (див. рішення «Луценко проти України»), таким чином, даний ризик стороною обвинувачення також не доведено,

пункт № 5 ризику - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується - відсутній, оскільки прокурором не наведено жодних підстав вважати, що ОСОБА_7 може вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин та/або продовжити свою злочинну діяльність.

Заслухавши прокурора, захисників та обвинувачених, які заперечували проти продовження строку запобіжного заходу, зазначивши, що прокурором не доведені ризики, на які він посилається, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є військовослужбовцями, мають поранення, отримані під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України, раніше до кримінальної відповідальності не притягались, ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи. Допитавши свідків в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які позитивно охарактеризували ОСОБА_8 та дослідивши матеріали, надані стороною захисту, та клопотання обвинувачених щодо зміни обраного у відношенні них запобіжного заходу, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою та без визначення розміру застави слід відмовити з огляду на наступне.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» ЄСПЛ зазначив, що «відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризиків, що передбачені ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2023».

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинувачених, в тому числі і право на отримання ОСОБА_8 кваліфікованої медичної допомоги, враховуючи наявність у підозрюваних міцних соціальних зв`язків, вік і стан здоров`я обвинувачених: ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , їх репутацію, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та доведеність прокурором ризиків, зазначених у клопотаннях про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , приходить до наступного.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавленням волі, а відтак, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини, регламентовані ст. ст. 177, 194 КПК України, в частині наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є дійсними та не відпали на теперішній час. Однак існування ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає недоведеним з огляду на наступне.

В частині ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні встановлено, що військова частина, в якій вказані особи проходили службу на час допиту, на теперішній час розформована, свідки продовжують проходити військову службу у інших військових частинах, в тому числі таких, які ведуть активні бойові дії, що фактично виключає можливість здійснення на них впливу, оскільки для цього необхідно встановити місця дислокацій військових частин, в яких проходять службу свідки, отримати можливість особистого спілкування із вказаними особами та під час такого спілкування здійснювати на них вплив, що можна виключити у разі обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, із покладенням на них відповідних процесуальних обов`язків.

Щодо існування у ОСОБА_7 ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, суд зазначає, що зазначений ризик під час судового розгляду клопотання про продовження строку дії цього запобіжного заходу прокурором не доведений.

При вирішенні питання про продовження до обвинуваченого ОСОБА_14 строку дії запобіжного заходу, суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 (є особою з інвалідністю ІІ групи), має чисельні поранення, отримані під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (має реєстрацію та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має дружину та двох дітей, непрацездатних осіб на утриманні: матір - особу з інвалідністю ІІІ групи, тещу); наявність постійного місця проходження військової служби (військовослужбовець, заступник командира ІНФОРМАЦІЯ_5 Збройних Сил України); репутацію підозрюваного ОСОБА_8 (наявність статусу Ветеран військової служби), відзнаки Президента України «ЗА УЧАСТЬ В АНИТЕРОРИСТИЧНІЙ ОПЕРАЦІЇ», учасника бойових дій, ордену ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІІ ступенів, медалі «ЗА ВІЙСЬКОВУ СЛУЖБУ УКРАЇНІ», медалі «ЗАХИСНИКУ ВІТЧИЗНИ», неодноразова участь у бойових завданнях, спрямованих на відсіч агресії російської федерації), покази допитаних в судовому засіданні свідків; відсутність судимостей, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на цей час є недоведеними, при цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора в частині невстановлення ОСОБА_8 розміру застави, який може бути внесений для звільнення з під варти, а відтак керуючись ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 302800 гривень, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законом.

Крім того, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обраного йому запобіжного заходу та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22.00 до 05.00 за адресою, по якій він фактично проживає, АДРЕСА_2 . , відмовивши в задоволені клопотання прокурору.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196-198, 350,368, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час задовольнити.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів - до 08 липня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 302800 (три ста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області: р/р НОМЕР_3 ; МФО 820172; Код одержувача: 26281249; Банк одержувача: ДКСУ м. Київ; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківський області; призначення платежу: застава згідно КПК по справі № ________ від _______( П.І.Б. ), назва суду.

Після внесення визначеної суми застави, ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Обрати ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22.00 год. до 05.00 год. за адресою, по якій він фактично проживає,: АДРЕСА_2 , на строк до 09 липня 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 додаткові обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали та звільнення ОСОБА_7 з під варти - тобто з 10.05.2024 до 09.07.2024 включно.

Контроль за виконанням домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_7 здійснює Криворізьке районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали направити до Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області - для негайного виконання та здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 та до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -