Справа № 509/2060/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 22.03.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 22.03.2024 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що 22.03.2024 року відділенням поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області було прийнято її заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відправлення, яке остання надала у додатку до скарги. У зв`язку із тим, що станом на 29.03.2024 року відомості про вчинення кримінального правопорушення не були внесені до ЄРДР, а досудове розслідування не розпочато, ОСОБА_2 . Тому вищезазначена обставина стала підставою для звернення до суду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

11.04.2024 року від т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надійшли матеріали висновка за зверненням ОСОБА_2 та заперечення на скаргу, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначила, що 28.02.2024 до Відділення поліції № 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло звернення від гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , щодо допомоги в ознайомленні з матеріалами спадкової справи. Вказаний факт зареєстровано до ІТС ІПНП Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за №1167 від 28.02.2024 року та за №1268 від 05.03.2024 року.

В ході розгляду вказаних матеріалів було відібрано письмове пояснення від рідного брата заявниці гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 , який пояснив, що в 2020 році після смерті матері, за заповітом вступив у спадщину. Також, після смерті матері у нього з сестрою гр. ОСОБА_2 почалися неприязні стосунки з приводу поділу майна. Ніяких протиправних дій відносно своєї сестри не вчиняв та не погрожував. Також, доповнив, що відповідно до рішення Овідіопольського районного суду від 01.06.2023 року гр. ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Також при відпрацюванні матеріалів встановити достатньо доказів, з метою притягнення останнього до адміністративної чи кримінальної відповідальності виявилось за неможливим. З гр. ОСОБА_4 було проведено профілактичну бесіду, щодо недопущення порушень норм чинного законодавства України. На підставі викладених фактів, матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_2 було списано до справи Відділення поліції № 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про що останню було повідомлено письмовою відповіддю.

Крім того, 22.03.2024 до Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, надійшло повторне звернення від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 , щодо спірних питань у розподілі майна за адресою АДРЕСА_2 , яке було зареєстровано до ІТС ІПНП № 1522 від 22.03.2024 року. В ході розгляду матеріалів встановлено, що зазначені вище факти, Відділенням поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області вже розглядалися. За даним фактом, Відділенням поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, проводилась перевірка ІТС ІПНП № 1167 від 28.02.2024, № 1268 від 05.03.2024. За результатами розгляду, направлене повідомлення на адресу гр. ОСОБА_2 за № 61.3/М-48 від 16.03.2024.

Згідно з п. 2 ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян» від 13.05.1999, «не розглядаються повторні звернення одним й тим же органом, від одного й того ж громадянина з одного й того ж питання, якщо перше вирішено по суті».

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, вважаю необхідним відмовити в її задоволенні, з наступних підстав.

У відповідності до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналізуючи норми ст. ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Верховний Суд у своєму рішенні від 30.09.2021 (Постанова ККС ВС у справі 556/450/18) вказав, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 при розгляді справи №818/1526/18 зазначила, що, саме у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

По суті заяви ОСОБА_2 встановлено, що остання просить надати їй допомогу в ознайомленні із спадковою справою, а також надати допомогу в отриманні доступу до буд. АДРЕСА_2 , однак, в ході отримання письмових пояснень від брата ОСОБА_2 ОСОБА_4 останній надав співробітникам Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області копію рішення судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 від 01.06.2023 року по справі №509/4319/22 яким ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування вказаним будинком у зв`язку із відсутністю та не проживанням останньої у вказаному будинку протягом більше 4х років. Також вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 знято з реєстраційного обліку нерухомого майна у вигляді буд. АДРЕСА_2 .

Що стосується диспозиції статті 356 КК України, на яку посилається ОСОБА_2 , то нею визначено, що самоправство це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчиняє дії, передбачає, що його дії можуть завдати значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника і бажає або свідомо припускає настання такої шкоди.

Той факт, що вказаний житловий будинок, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого нотаріусом 18.03.2021 року, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, свідчить про відсутність в діянні останнього суб`єктивної сторони самоправства, адже він обмежує ОСОБА_2 у праві користування будинком на законних підставах, що у свою чергу, виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до ст. 2 КК України, складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Як зазначено вище підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою/повідомленням про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Відтак, оцінюючи доводи скарги та матеріали, що додані до неї, слідчий суддя доходить до висновку про необґрунтованість скарги та недоведення заявником обставин та, відповідно, про необхідність відмови у задоволенні вимог його скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7, 9, 214, 303-309, 369, 371-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність відповідальних осіб СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 22.03.2024 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1