Справа № 482/1019/24
Номер провадження 1-кс/482/316/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2024 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000042 від 17.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000042 від 17.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 а саме: предметів, що схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 60 штук, предметі, що схожі на гривні номіналом по 500 гривень, в загальній кількості 16 штук.

На обґрунтування клопотання вказано, що у період з грудня 2023 року до січня 2024 року, більш точні дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, перебуваючи на покинутих військових позиціях військовослужбовців збройних сил російської федерації неподалік селища Центральне, АДРЕСА_2 , які до жовтня 2022 року перебували у тимчасовій окупації військовослужбовців збройних сил російської федерації, особи, які причетні до вчинення вказаного злочину, знайшли два вибухових пристрої військового призначення, а саме дві реактивні штурмові гранати РШГ-2 «Аглень-2», які відносяться до бойових припасів основного призначення, які забрали з собою, перенесли та стали зберігати з метою збуту у невстановленому в ході досудового розслідування місці, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, в лютому 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, вказані особи, а саме ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 реалізуючи спільний корисливий умисел, направлений на збут, за грошові кошти вирішили збути два вибухові пристрої військового призначення, а саме дві реактивні штурмові гранати РШГ-2 «Аглень-2», які відносяться до бойових припасів основного призначення, відповідно до раніше розробленого злочинного плану.

Далі, 21.02.2024 о 17 год. 29 хв. ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут двох вибухових пристроїв військового призначення, а саме двох реактивних штурмових гранат РШГ-2 «Аглень-2», які відносяться до бойових припасів основного призначення, зустрілися із ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінені відповідно до ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, якому ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за грошові кошти у сумі 15 000 гривень збули два вибухові пристрої військового призначення, а саме дві реактивні штурмові гранати РШГ-2 «Аглень-2», які відносяться до бойових припасів основного призначення, які в подальшому ОСОБА_7 добровільно видані працівникам правоохоронних органів.

В ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 виявлено та вилучено: предмети, схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 60 штук, предмети схожі на гривні номіналом по 500 гривень, в загальній кількості 16 штук.

Постановою слідчого від 09.05.2024 грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як, є підставою вважати, що вони отримані внаслідок незаконних дій.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вказане майно з метою його збереження, запобігання його втраті або пошкодженню, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, необхідністю проведення відповідних експертиз.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися. Від представника володільця майна - адвоката ОСОБА_8 налійшла заява про розгляд клопотання в їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відомості за даним фактом 17.01.2024 внесені до ЄРДР за № 0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 263 КК України.

08.05.2024 в ході обшуку за адресою: : АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , вилучені вищезазначені речі, яківідповідають критеріям, зазначеним у п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК України, так як є засобами вчинення злочину та речовими доказами в кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного. Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України. Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Пункт 1 ч.2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги пп.1, 2, 5 ч.2 ст.173 КПК України. Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене в ході обшуку місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 08.05.2024, є забезпечення збереження речових доказів, вирішення подальшого питання щодо проведення необхідних судових експертиз та досліджень, а також з метою недопущення знищення чи приховання, виникла необхідність заборонити будь-якій фізичній або юридичній особі, користуватись та розпоряджатись таким майном будь-яким чином.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на: предмети, схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 60 штук, предмети, схожі на гривні номіналом по 500 гривень, в загальній кількості 16 штук.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене під час обшуку місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 майно є доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. .2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 а саме на:

- предмети, схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 60 штук,

- предмети, схожі на гривні номіналом по 500 гривень, в загальній кількості 16 штук.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1