Справа № 344/3539/24
Провадження № 1-кс/344/1656/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання повернути вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000102 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора в кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене майно - грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, які було вилучено 26.01.2024 року під час проведення слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області обшуку у кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року.

Скаргу обґрунтовано тим, що станом на даний час відсутні правові підстави щодо утримування майна, яке належить ОСОБА_3 (грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США), які було вилучено в ході проведення обшуку 26.01.2024 року, оскільки вказані грошові кошти вважаються тимчасово вилученим майном, щодо арешту якого слідчий та прокурор після вилучення не зверталися.

Адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на необхідність встановлення відповідних обставин кримінального провадження та завантаженість слідчих органу досудового розслідування. Також вважав, що вилучені грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США не вважаються тимчасово вилученим майном, так як дозвіл на їх вилучення було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Проаналізувавши доводи учасників провадження, вивчивши матеріали скарги та надані заявником матеріали, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за здійсненням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється Івано-Франківською спеціалізованою прокуратурою сфері оборони Західного регіону.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.01.2024 року у справі №344/1468/24 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме відшукання та вилучення наступних речей і документів: документи, що стосуються перебування на військовому обліку громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та проходження останнім військово-лікарської комісії, визнання його тимчасово непридатним до військової служби і надання йому відстрочки від призову за мобілізацією, журнали реєстрації довідок військово-лікарських комісій, журнали реєстрацій повісток та повісток на відправку, військових квитків, вихідних документів, медичні документи за результатами проходження ОСОБА_8 військово-лікарської комісії, особові справи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , накази про призначення на посаду ОСОБА_7 , зарахування його до списків особового складу, про його відрядження та лікування, наказ про створення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 та її склад, положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , функціональні обов`язки ОСОБА_7 блокноти, записники, чорнові записи, комп`ютерна техніка (з можливістю огляду та перекопіювання інформації), електронні носії інформації, електронні накопичувачі інформації, у яких можуть міститись висвітлені елементи механізму вчинення кримінального правопорушення, мобільні телефони (термінали), якими користується ОСОБА_7 , та які містять розмови, переписки тощо із можливими винними особами, сім-карти, грошові кошти, отримані внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_7 .

На підставі вищевказаної ухвали слідчого судді органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , в ході яких вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США.

В подальшому з клопотанням про арешт на зазначені грошові кошти слідчий чи прокурор до слідчого судді не зверталися, оскільки, як зазначив прокурор в судовому засіданні, дозвіл на вилучення даних грошових коштів було надано безпосередньо в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

08.02.2024 року адвокат ОСОБА_4 , як представник володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , звернувся до прокурора у кримінальному провадженні №0000102 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, в якому просив повернути ОСОБА_3 вилучені в ході проведення обшуку 26.01.2024 року грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США.

Листом від 09.02.2024 року №30.53/02-306ВИХ-24 прокурор у кримінальному провадженні повідомив заявника про те, що ОСОБА_3 не є учасником кримінального провадження, так як будь-яких прав чи законних інтересів під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обмежено, а тому її клопотання не підлягає розгляду в порядку статті 220 КПК України. Грошові кошти, про які йдеться у клопотанні, вилучено під час санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_7 та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, будь-яких відомостей та доказів приналежності вказаних грошових коштів не ОСОБА_7 , а іншим особам, в органу досудового розслідування на даний час відсутні.

Посилаючись на незаконність бездіяльності органу досудового розслідування щодо неповернення грошових коштів, ОСОБА_3 в особі свого уповноваженого представника звернулася до слідчого судді із скаргою про зобов`язання прокурора у вказаному кримінальному провадженні повернути їй вилучені під час обшуку 26.01.2024 року грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, які є її заощадженнями.

Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.01.2024 року у справі №344/1468/24 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме відшукання та вилучення наступних речей і документів: зокрема, грошових коштів, отриманих внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_7 .

Крім того, як встановлено слідчим суддею, в рамках даного кримінального провадження відбувався контроль за вчиненням злочину. Згідно матеріалів кримінального провадження предметом неправомірної вигоди були грошові кошти в сумі 500 доларів США, які, як випливає з пояснень учасників провадження (та не заперечено прокурором) станом на даний час не віднайдено.

Отже, ухвалою слідчого судді від 26.01.2024 року було надано дозвіл на відшукання та вилучення виключно грошових коштів, отриманих внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_7 .

Під час перегляду відеодиску з місця обшуку слідчим суддею встановлено, що вилучені з коробки (яку самостійно надано заявницею ОСОБА_3 ) серії та номери грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США перевірялися слідчим шляхом їх звірки з серіями та номерами, які зазначені у відповідному протоколі про вручення грошових коштів, і жодні із даних серій та номерів не співпали.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США отримані внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_7 прокурором в судовому засідання не зазначено.

Отже, слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора про те, що дозвіл на вилучення вказаних грошових коштів надавався безпосередньо в ухвалі слідчого судді про обшук, у зв`язку з чим потреба у зверненні до суду з клопотанням про арешт даних грошових коштів відсутня. Така позиція органу досудового розслідування помилкова.

Підстави утримання такого майна органом досудового розслідування повинні були бути перевірені в межах судового контролю слідчого судді в рамках розгляду клопотання про арешт такого майна.

Як підтвердив прокурор в судовому засіданні, орган досудового розслідування з таким клопотанням до слідчого судді не звертався.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

До однієї з основних засад кримінального провадження відноситься недоторканість права на власність, яка визначена у статті 16 КПК України. Частина перша цієї норми імперативно встановлює, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення. Натомість частина друга цієї статті визначає, що на підставах та в порядку, передбаченому КПК України, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Отже, згідно зі статтею 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167 - 169 КПК України.

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

ЄСПЛ у своїй практиці не розглядав конкретно питання повернення вилученого під час обшуку майна, але висловлював загальні настанови щодо дотримання права власності осіб під час вчинення компетентними органами зазначених процесуальних дій, а також можливості оскарження в установленому порядку їх неправомірності.

Згідно з ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля (ч. 6 ст. 100 КПК України).

При вирішенні даної скарги слідчий суддя враховує, що на даний час, як повідомив прокурор, ухвала слідчого судді про арешт майна в матеріалах кримінального провадження відсутня (при цьому, прокурор підтвердив, що з відповідним клопотанням орган досудового розслідування до слідчого судді не звертався), вилучені грошові кошти до речей, вилучених з обігу, не відносяться.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про те, що станом на даний час втручання держави у право власності ОСОБА_3 не є співмірним із метою кримінального провадження.

Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_3 не є учасником відповідного кримінального провадження і не надала доказів належності саме їй вилучених грошових коштів, слідчий суддя зауважує на такому.

Так, зі змісту відеодиску із записом процесу обшуку вбачається, що під час проведення обшуку 26.01.2024 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 була присутньою його дружина ОСОБА_3 на пропозицію слідчого всі наявні в житлі грошові кошти, в тому числі в сумі 5000,00 доларів США було самостійно надано нею слідчому.

Не відповідають дійсності посилання прокурора в судовому засіданні на ту обставину, що вказані грошові кошти під час вилучення знаходилися в папці з особистими документами ОСОБА_7 , оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що дані кошти знаходилися у невеликій паперовій коробці, яку було видано ОСОБА_3 слідчому. Крім того, коментуючи походження цих коштів ОСОБА_3 заявляла слідчому про те, що дані грошові кошти отримані нею від продажу земельної ділянки (відповідну копію договору купівлі-продажу земельної ділянки було надано слідчому судді в судовому засіданні).

Таким чином, ОСОБА_3 була позбавлена можливості надати відповідні пояснення та докази під час розгляду клопотання про арешт майна, оскільки відповідне клопотання слідчим чи прокурором до суду не подавалося.

Слідчий суддя також враховує положення статті 60 Сімейного кодексу України, за змістом якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України).

Статтею 369 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин слідчий суддя вважає доводи ОСОБА_3 обґрунтованими, а її скаргу - такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18).

Керуючись ст.ст. 100, 167, 169, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання повернути вилучене майно - задовольнити.

Зобов`язати процесуального керівника прокурора в кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене майно - грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, які було вилучено 26.01.2024 року під час проведення слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області обшуку у кримінальному провадженні №0000102 від 19.07.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1