Справа № 128/438/24
УХВАЛА

20 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому 26.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому 26.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовче судове засідання з`явились прокурор ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 .. Обвинувачений ОСОБА_4 доставлений до суду конвоєм.

Потерпілий ОСОБА_7 та цивільний позивач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів із правом внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням певних обов`язків в разі внесення застави, оскільки визначені в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 03.01.2024 про обрання запобіжного заходу із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, ризики не відпали та не зменшились. Зокрема, обвинувачений немає жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, знятий з реєстрації 06.10.2020, з сім`єю не проживає), обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що у сукупності та взаємозв`язку свідчить про те, що обвинувачений, через усвідомлення суворого покарання та переконливості доказів може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний розгляд кримінального провадження, ухвалення та виконання вироку суду, може надати можливість йому вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_4 також додав, що він має де проживати, оскільки отримав у спадок житловий будинок, проте, підтверджуючих цей факт доказів у нього на даний час немає.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу, просив відмовити в задоволенні даного клопотання та задовольнити його клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора щодо продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши заявлені клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника, врахувавши думку потерпілого з приводу заявлених клопотань, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу та продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.01.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів та визначено заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 24.05.2024 включно.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків кримінального провадження або переховуватися від суду. Суд також зважає на фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Станом на даний час зазначені в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 03.01.2024 обставини, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, які б давали підстави до зміни запобіжного заходу сторонами не надано.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, враховуючи той факт, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Окрім того, в частині 4 ст. 183 КПК України, наведені підстави коли слідчий суддя, суд має право не визначати заставу, серед яких є підстава, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

В той же час, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто які не входить до вказаного переліку кримінальних правопорушень, а також відповідно до обвинувального акту останній не вчинив злочини із застосуванням насилля.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, дані про особу обвинуваченого, те, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, вважає, що застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка становить 181 680 гривень, буде достатньою і в повній мірі гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, в разі її внесення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з одночасним визначенням застави слід задовольнити.

Відтак, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 18 липня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 10 год. 30 хв. 17 червня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1