Справа № 203/2510/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000585, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене у рамках кримінального провадження №0000585, про накладення арешту на майно.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи та надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Частиною 7 ст.236 КПК України передбачено, що в ході обшуку предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі), ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000585, відомості за яким внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.369-2 КК України та в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за фактом обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для третьої особи.

На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2024 року у даному кримінальному провадженні 22.05.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено набої в кількості 120 штук, калібру 5,45.

В наданому клопотанні слідчий просив накласти на арешт на тимчасово вилучені в ході обшуку набої, з метою збереження їх як речових доказів.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що вказані набої є предметами, які вилучені законом із вільного обігу, а тому, в силу наведених вище положень ч.7 ст.236 КПК України, не є тимчасово вилученим майном і підлягали вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Поряд з цим, останні не можна вважати речовими доказами в розумінні ст.98 КПК України у кримінальному провадженні №0000585 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Незаконне зберігання набоїв може утворювати самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України, а останні бути предметом цього кримінального правопорушення.

Проте, до клопотання не долучено відомостей щодо наявності відкритого кримінального провадження за ст.263 КК України, його об`єднання з кримінальним провадженням №0000585 та клопотання не містить належних обгрунтувань підстав та мети арешту вилучених набої відповідно до положень ст.170 КПК України саме в рамках кримінального провадження №0000585.

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання, як таке, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.171 КПК України, на підставі ч.3 ст.172 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених вище недоліків в строк, протягом 72-х годин з моменту отримання даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170,171,172,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000585 повернути прокурору на підставі ч.3 ст.172 КПК України, для усунення недоліків в строк, протягом 72-х годин з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1