Справа№534/863/24
Провадження №1-кп/534/102/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000071 від 01.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горішні Плавні (раніше м. Комсомольськ) Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, безробітний, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03.05.2023 року Комсомольським міським судом за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки.

- у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В :

31.03.2024 року, близько 17 год 30 хв, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в загальному коридорі секції АДРЕСА_2 , де між ними виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, лівою рукою зігнутою в кулак наніс один удар ОСОБА_4 в область скроні з правої сторони.

Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_4 нагнулась, а ОСОБА_5 лівою ногою наніс потерпілій один удар в область правого ока. Після чого ОСОБА_5 правою рукою схопив ОСОБА_4 за шию та, здавлюючи її, наніс лівою рукою зігнутою в кулак ОСОБА_4 один удар в область обличчя з правої сторони.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, лівої руки і правого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 надала покази, за змістом яких повідомила суду, що з обвинуваченим відносин немає, раніше проживала з ним у одній секції будинку. У потерпілої були постійні конфлікти з обвинуваченим. Потерпіла була категорично проти проживання обвинуваченого у секції № 26. Потерпіла повідомила, що обвинувачений постійно погрожував їй та її дитині. Під час розмови обвинувачений вдарив потерпілу. Потерпіла вважає, що якщо б її чоловік з дитиною не втрутились у конфлікт то наслідки могли би бути більш тяжкі.

На питання прокурора потерпіла повідомила суду, що подія відбулася 31.03.2024 року у вечірній час. У ході конфлікту обвинувачений наніс удар лівою рукою зігнутою в кулак в скроню потерпілої. Вибачень від обвинуваченого потерпіла не отримувала.

На запитання головуючого судді потерпіла повідомила, що у обвинуваченого є співмешканка ОСОБА_6 , яка була свідком події. Подія відбувалась біля вхідних дверей секції та біля секції у коридорі багатоповерхового будинку. ОСОБА_6 теж як і потерпіла заперечувала проти присутності обвинуваченого у секції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав покази, за змістом яких повідомив, що останній разом з ОСОБА_6 вживав алкогольні напої. В цей час потерпіла почала морально насідати на ОСОБА_6 , обвинувачений знаходячись у своїй кімнаті почув про їхню суперечку. Це почало сильно дратувати обвинуваченого, на що обвинувачений вийшов до потерпілої та Биковських та під час розмови наніс лівою рукою стиснутою в кулак приблизно три удари по потерпілій, не пам`ятає, як бив ногами та душив.

На питання прокурора обвинувачений повідомив суду, що подія відбулася 31.03.2024 року у вечірній час. Обвинувачений пам`ятає що вжив приблизно 700 грам горілки. Наносив удари лівою рукою у правий бік потерпілої.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що потерпіла є матір`ю свідка, ОСОБА_5 є сусідом свідка по секції гуртожитку. В день коли відбулася подія обвинувачений цілий день провокував на конфлікт потерпілу. Під час сутички обвинувачений вхопив потерпілу за горло та почав бити, побачивши це свідок побігла за батьком, який згодом розборонив обвинуваченого та потерпілу.

На питання прокурора свідок повідомила, що подія відбулася близько 17 год. 00 хв. 31.03.2024 року. Свідок під час події була на кухні та готувала їсти.

На питання головуючого судді свідок повідомила, що співмешканка обвинуваченого чіпляла нецензурними словами потерпілу. Обвинувачений непристойними словами провокував потерпілу.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами:

рапорт про отриману заяву та зареєстровану ЄО № 2676 від 31.03.2024 року;

рапорт про отриману заяву та зареєстровану ЄО № 2690 від 01.04.2024 року;

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2024 року;

протокол огляду місця події від 31.03.2024 року з фототаблицями;

висновок експерта № 390 від 02.04.2024 року;

ксерокопія паспорту ОСОБА_5 ;

ксерокопія військового квитка ОСОБА_5 ;

вимога від 02.04.2024 3014/115/110/13-2024 відносно ОСОБА_5 ;

копія вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.05.2023 року;

відповідь Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 20-11/1782 від 01.04.2024 щодо місця реєстрації ОСОБА_5 ;

відповідь ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Кременчуцький міський сектор № 855/25/32-24 від 04.04.2024 року щодо ОСОБА_5 ;

відповідь КНП ЛІЛ Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо перебування ОСОБА_5 у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога;

відповідь ТЦК СП відносно ОСОБА_5 ;

інформація із ІКС «ІПНП» відносно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 160 год. (сто шістдесят годин) громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 5 років 20 днів позбавлення волі. Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Обвинувачений не погодився з покаранням та просив суд призначити покарання на власний розсуд.

Оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставини, що пом`якшують покарання, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання, рецидив.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Для того, щоб досягти мети справедливості покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Запобіжні заходи не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання - за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 160 год. (сто шістдесят годин) громадських робіт, на підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.05.2023 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 20 (двадцять) днів позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за цим вироком.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8