Номер провадження 11-сс/816/193/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року, якою в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, відмовлено,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що заява ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно якої передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати незаконною та скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року;

- зобов`язати уповноважену особу Сумської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364, ст. 366 КК України за фактом масового приховування злочинів, зловживання службовим становищем, службового підроблення, вчинені першим заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 при розгляді трьох заяв № 158, № 164, № 170;

- постановити окрему ухвалу про внесення до ЄРДР відомостей про злочини, передбачені ст. 364, ст. 366 КК України, вчинені заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 при розглядів скарги № 205 від 11.12.2023, за фактом зловживання службовим становищем шляхом внесення до офіційного документу - листа № 09/1-462 від 15.12.2023 завідомо недостовірної інформації, з метою приховування злочинної діяльності прокурора окружної прокуратури ОСОБА_9 та направити до ДБР;

- постановити окрему ухвалу та направити її відповідному органу для внесення до ЄРДР відомостей про злочини, передбачені ст. 364, ст. 366 КК України, вчинені слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 при розгляді поданої скарги, шляхом внесення завідомо недостовірної інформації про відсутність у заяві № 178 від 02.11.2023 об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в поданій ним скарзі № 205 викладено конкретні факти вчинення заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, із посиланням на конкретні статті закону України про кримінальну відповідальність. Також, повідомлено мотиви приховування вчинених правопорушень - отримання неправомірної вигоди або не бажання навантажувати підлеглих новим злочином.

Отже, подана скарга відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, та є підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень.

Так, доказами вчинення заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є наступні, не спростовані факти: складений та підписаний лист окружної прокуратури № 54/3-5963 вих-23 від 06.10.2023, роздрукований на бланку окружної прокуратури, який містить завідомо недостовірну інформацію про відсутність у поданій заяві апелянта ознак злочину; рішення прокурор про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей про злочин.

Відповідно, а ні прокурор, а ні слідчий суддя не виконали покладених на них обов`язків щодо забезпечення внесення до ЄРДР відомостей про злочини, а тому ухвала слідчого судді є незаконною, містить завідомо неправдиві відомості та постановлена з грубим порушення кримінального процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно у передбаченому законом порядку.

У поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не заперечував проти здійснення апеляційного розгляду у його відсутність, підтримавши вимоги поданої скарги.

Від прокурора надійшла заява, в якій останній заперечував щодо задоволення апеляційних вимог та просив розглядати дане провадження за його відсутності.

Враховуючи подану заяву прокурора та наявність підтверджень про те, що апелянт ОСОБА_6 повідомлений належним чином про дату та час апеляційного розгляду поданої ним скарги, не заперечував проти розгляду поданої скарги у його відсутність, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності, що не суперечить ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 до Сумської обласної прокуратури було подано скаргу № 205 від 11.12.2023 про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364, ст. 366 КК України за фактом масового приховування злочинів, зловживанням службовим становищем та службового підроблення, вчинені першим заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Відповідно до письмової відповіді заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 на подану скаргу ОСОБА_6 від 11.12.2023, у зверненні не наведено об`єктивних даних, визначених ст. ст. 11, 13 КК України, які свідчили про ознаки того чи іншого кримінального правопорушення, підслідчого ДБР, а отже воно не може вважатися таким, що підлягає реєстрації в ЄРДР.

Фактично у поданій скарзі ОСОБА_6 висловлюється незгода з процесуальною діяльністю прокурора та у спосіб ініціювання внесення відомостей до ЄРДР робиться спроба підміни визначеною главою 26 КПК України порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник має зазначити у повідомленні конкретні, відомі йому обставини такого злочину. Дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі ознаки певного злочину. Забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, у тому числі доведення обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження. Водночас, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомлені чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Тобто закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного у постанов Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, колегія суддів також враховує висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, відповідно до якого підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Так, заява ОСОБА_6 від 11.12.2023 за своїм змістом не є чітким та однозначним і не містить вказівки на подію та склад кримінальних правопорушень, а включає в себе виключно власне узагальнене міркування останнього, яке по суті є його суб`єктивним припущенням, щодо незаконних дій першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури ОСОБА_11 , без викладення на підтвердження суджень будь-яких конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

Так, заявником наводяться виключно власні міркування та припущення щодо можливих протиправних дій, що не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може слугувати підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Посилаючись на лист окружної прокуратури № 54/3-5963 від 06.10.2023, як підтвердження про вчинення заступником керівника Сумської окружної прокуратури ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, апелянт тим самим не погоджується з рішенням прокурора та застосовує норми кримінального процесуального закону України, який регулює порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки слідчого судді, в поданій апеляційній скарзі не спростовані. Більше того, апелянт фактично дублює зміст скарги до слідчого судді, в якій відсутнє будь-яке обґрунтування.

Таким чином, на спростування доводів апеляційної скарги заявника, під час апеляційного перегляду не знайшло своє підтвердження те, що заява ОСОБА_6 містить достатньо відомостей, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, і обставин, за яких за вказаною заявою відомості до ЄРДР підлягали б внесенню, також встановлено не було.

Вимога апеляційної скарги заявника про внесення до ЄРДР відомостей відносно слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 щодо внесення до оскаржуваної ухвали завідомо недостовірної інформації про відсутність у поданій ним заяві об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, колегія суддів не бере до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).

При цьому, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права під час здійснення правосуддя не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. У разі їх наявності, відповідні порушення усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями, зокрема, в апеляційному та касаційному порядку, а також бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 від 2008 року до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

У Висновку №3 від 2002 року згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, відмовлено, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4