Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/856/24
Провадження № 1-кс/723/1496/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2024 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Первомайськ, Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, освiта середня, зі слів не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, ранiше судимого вироком Ленінського районного суду м.Чернівці від 24.06.1988 року по ст.117 ч.2, 117 ч.3, 140 ч. 2, 43 КК України до 7 років позбавлення волі, вироком Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 28.02.1996 року по ст.196-1 ч.1 КК України до 6 місяців позбавлення волі, вироком Сторожинецького райсуду від 29.09.1997 року по ст.206 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, вироком Сторожинецького райсуду від 15.09.2001 року по ст.185 ч.3, 311 ч.1, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, вироком Сторожинецького районного суду від 28.07.2005 року по ст.309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08.04.2011 року за ст.121 ч.1 КК України до 5 років шести місяців позбавлення волі, вироком Сторожинецького районного суду від 03.04.2019 року за ч.1 ст.263 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого на 1 рік іспитового строку, вироком Сторожинецького районного суду від 05.08.2019 року за ст.307 ч.1, 69, 307 ч.2, 69 КК України до 4-х років позбавлення волі. Звільненого 29.09.2023 року по відбуттю строку покарання.

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 (надалі по тексту - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з начальником Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_7 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000115 від 01.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 01.03.2024 року біля 16,00 години, під час дії в Україні режиму воєнного часу, перебуваючи приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю ОСОБА_8 у приміщенні кухні, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «РОСО» моделі «С40» із ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому наявні сім-карти оператора телекомунікацій ПРАТ «ВФ Україна» із абонентським номером НОМЕР_3 та ПРАТ «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_4 , вартістю 5150 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 185 ч.4 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідка в цьому кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази, доповнивши, що ОСОБА_4 проявив себе як суспільно небезпечна особа яка не бажає ставати на шлях виправлення.

Підозрюваний ОСОБА_4 , якого було затримано, на підставі ст. 208 КПК України, в ході судового розгляду клопотання, свою винуватість у викраденні мобільного телефону потерпілої не визнав зазначивши, що коли він сидів за столом у кухні потерпілої він поклав телефон до себе в кишеню так як він заважав йому істи та вживати алкогольні напої, а потім пішов доджому і забув витягнути та покласти на стіл телефон. По дорозі він хотів закурити і засунувши руку в кишеню виявив телефон потерпілої, а оскільки не хотів вертатися то надумав провернути телефон на наступний день. Оскільки на телефон хтось постійно телефонував він витягнув дві сім-картки з нього. В подальшому телефон у нього вилучили працівники поліції, а сім-картки він, станом на сьогодні, ще не повернув потерпілій.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що підозра за ч.4 ст. 185 КК України хоч і обґрунтована але всі ризики окрім як можливості вчинення іншого злочину, не підтверджені.. Він має своє житло та немічну матір за якою потрібно здійснювати догляд тому у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, що в цілому дозволяє застосувати до нього не цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор та сторона захисту обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 01.03.2024 року до ЄРДР за номером 0000115 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України, з приводу вчинення ОСОБА_4 крадіжки мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_8 .

Із протоколу допиту потерпілої та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких потерпіла прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу яка вчинила крадіжку її мобільного телефону, а також із протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , якому ОСОБА_4 повідомив про викрадення телефону та протоколу затримання ОСОБА_4 у якого виявлено і вилучено викрадений телефон у ОСОБА_8 , слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену 02.03.2024 року ОСОБА_4 підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність чотирьох ризиків передбачених пунктами 1, 2, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідка і може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є не обґрунтованим, виходячи з того, що відсутні будь-які інші релевантні обставини, окрім як міра покарання за вчинений злочин, які б з достовірністю вказували про наявну можливість чи бажання до переховування, оскільки суду не надано доказів про наявність у ОСОБА_4 паспорта (паспортів), чи будь-яких інших документів для виїзду за кордон, наявність у нього будь-якого іншого житла, як за місцем його постійного проживання так і в іншому місці, а тому вказаного ризику, на думку слідчого судді, не існує.

Також не підтвердженим є ризик щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слід зазначити, що формулювання вказаного ризику це переписані із Кримінально-процесуального кодексу загальні дії, які можуть бути вчинені, а не встановлені стверджувальні обставини ризику. Обгрунтовуючи можливість вчинення ОСОБА_4 таких негативних дій щодо можливого речового доказу, а саме двох сім-карток до мобільного телефону слідчим та прокурором, на переконання слідчого судді не враховано формулювання повідомленої ОСОБА_4 підозри, згідно якої викрадення вказаних сім-карт не ставиться у вину підозрюваному ОСОБА_4 , а навпаки зазначається що ОСОБА_4 шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон в якому наявні сім-карти, а не відсутні.

Тобто вказаний ризик зазначено в клопотанні передчасно до повідомлення ОСОБА_4 про підозру у викраденні ще двох сім-карт потерпілої, які беззаперечно є її власністю та мають свою вартість. При цьому заява ОСОБА_4 про те що він вилучив дві сім-карти із телефону не має для суду ніякого значення з огляду на положення ч.5 ст. 193 КПК України, а відповідно не може бути використана проти нього.

Разом з тим всі інші ризики зазначені в клопотанні, на думку суду, є наявними і доказаними, а саме ризик щодо можливості незаконно впливати на потерпілу та свідка є наявним оскільки вказані свідки дали викривальні показання, щодо обставин, які підозрюваний заперечує.

При цьому заперечення захисника щодо вказаного ризику, на думку суду, є неспроможними, виходячи з правил безпосередності дослідження доказів, коли показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Підтверджений на думку слідчого судді є також і ризик щодо можливості вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний є неодноразово судимою особою і судимості не погашені та не зняті, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, а відповідно і до можливості такого вчинення в подальшому, що безумовно є ризиком того, що підозрюваний перебуваючи на волі буде вчиняти інші злочини.

Наявність пристарілої матері, ніколи не зупиняла ОСОБА_4 від можливості вчинення злочинів, а тому вказана обставина при оцінюванні наявності цього ризику сприймається слідчим суддею саме з такої, а не з необхідності догляду ОСОБА_4 за мамою, як про це зазначає сторона захисту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи із обставин вчинення ОСОБА_4 злочину, та з огляду на його суспільну репутацію, яка на думку слідчого судді є негативною, оскільки доказів його суспільно-корисної праці суду не представлено, а твердження його та захисника, що останній має міцні соціальні зв`язки так як має постійне місце проживання є голослівними і не підтверджені жодними доказами.

До того ж наявність житла у підозрюваного, є тільки невеликою часткою тих обставин які необхідні для оцінки наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, оскільки до цього слід було додати також докази перебування на утриманні підозрюваного дітей, матері, наявність сім`ї, добропорядності, позитивного характеризування.

Слідчий суддя враховує вказане і вважає неможливим обрання такого запобіжного заходу як домашній арешт, до того ж не цілодобового, який на думку слідчого судді не забезпечить ризики щодо не вчинення нових злочинів та незаконного впливу на потерпілу і свідка.

В суді знайшла своє доказове підтвердження негативна репутація підозрюваного, та інші обставини вказані в ст.178 КПК України, щодо тяжкості покарання, віку підозрюваного, його сімейного та майнового стану і наявність декількох непогашених судимостей, які в сукупності свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, на думку слідчого судді прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Жодних заперечень проти застосування застави, слідчому судді не надійшло, тому зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, його особу та ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя вважає, що таким розміром має бути 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання, а саме з 23 години 04 хвилин 01 березня 2024 року.

Розмір застави визначити у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, які можуть бути внесені як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів-ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ підозрюваного)

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою останніми періодичністю, не відлучатися із м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною слідчим чи прокурором, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1