Справа № 461/3379/24
Провадження № 1-кп/461/456/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 20.02.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тучапи, Снятинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. Просить кримінальне провадження відносно його підзахисного закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та просив звільнити його від відповідальності з підстав закінчення строків давності.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.6 п.2 Конвенції захисту прав людини «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Визнати вину особи можна тільки в обвинувальному вироку суду. У справі «Грабчук проти України» ЄСПЛ визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив: При закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року (див. п. 17) слідчий використав слова: "в діях [заявниці] є склад злочину" та "моменту, коли [заявниця] вчинила злочин", а Володимир-Волинський суд зазначив, що в діяннях заявниці "вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 Кримінального кодексу України" (2341-14). Такі твердження суперечать презумпції невинуватості. Тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так у відповідності до вимог ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, згідно ст.12 КК України:

- кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України, відноситься до нетяжкого злочину;

На даний час, з моменту інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, тобто існують законні підстави для застосування положення ст.49 КК України.

При цьому слід зазначити, що для застосування норми кримінального кодексу, а саме ст.49 КК України, існують передбачені законодавством передумови, а саме:

1) закінчення зазначених у законі строків;

2) невчинення обвинуваченими протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

3) не ухилення обвинуваченим від слідства або суду.

Згідно п.8 Постанови пленуму верховного суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Таким чином, з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, в зв`язку з чим клопотання захисника підлягає задоволенню.

Статтею 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вищевказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Відтак, цивільний позов не підлягає прийняттю до спільного розгляду з кримінальним провадженням.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 285-288 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.366 КК України, в порядку ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000078 від 20.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України закрити.

У прийнятті цивільного позову Львівської обласної прокуратури до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1