КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на вилучене 16.11.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_5 майно: мобільний телефон «iPhone 12» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 у чохлі. MacBook Air 13-inch, модель «А 2337», s/n НОМЕР_4 , у коробці виявленій на столі у кімнаті, печатку ТОВ «Домінус Старк» та грошові кошти: 11300,00 Євро (4 купюри номіналом в 500 Євро, 2 купюри номіналом в 200 Євро, -5 купюри номіналом в 100 Євро, 92 купюри номіналом в 50 Євро); 50000,00 доларів США, що знаходились у білій паперовій сумці «CHANEL» (500 купюр номіналом по 100 доларів США); 38500,00 доларів США (385 купюр номіналом по 100 доларів США) та розписку на аркуші А4 про отримання коштів від імені гр-на Де...убере ОСОБА_8 , що знаходились в чорній паперовій сумці «Семарк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу якою, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, в своєму клопотанні прокурор зазначав про необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів.

Однак, відповідно до наданого ним клопотання об`єктом кримінально протиправних дій є нерухомість, а не грошові кошти або технічні засоби. Водночас, грошові кошти не можуть використовуватись як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в розрізі фабули наведеної прокурором в своєму клопотанні. Разом з тим, на думку автора апеляційної скарги, прокурором не доведено фактичними обставинами, що вилучені грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, походження грошових коштів характеризується рядом документів, зокрема, договорами купівлі-продажу, договором позики, розпискою про відповідальне зберігання, за якою ОСОБА_5 отримав на відповідальне зберігання 150 000 доларів США.

Слідчим суддею під час постановлення оскаржуваного рішення не прийнято до уваги і відсутність повідомлення про підозру в рамках даного кримінального провадження.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 02.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004964, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 16.11.2023 вилучене в ході обшуку майно визнано у кримінальному провадженні № 0004964 від 02.12.2020 речовими доказами.

17.11.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилученого 16.11.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_5 майно: мобільний телефон «iPhone 12» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 у чохлі. MacBook Air 13-inch, модель «А 2337», s/n НОМЕР_4 , у коробці виявленій на столі у кімнаті, печатку ТОВ «Домінус Старк» та грошові кошти: 11300,00 Євро (4 купюри номіналом в 500 Євро, 2 купюри номіналом в 200 Євро, -5 купюри номіналом в 100 Євро, 92 купюри номіналом в 50 Євро); 50000,00 доларів США, що знаходились у білій паперовій сумці «CHANEL» (500 купюр номіналом по 100 доларів США); 38500,00 доларів США (385 купюр номіналом по 100 доларів США) та розписку на аркуші А4 про отримання коштів від імені гр-на Де...убере ОСОБА_8 , що знаходились в чорній паперовій сумці «Семарк», посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею під час постановлення оскаржуваного рішення тієї обставини, що у даному кримінальному провадженні відсутнє повідомлення про підозру, є безпідставними.

За об`єктивним переконанням колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зазначені в апеляційній скарзі обґрунтування про невідповідність арештованого майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України є недоведеними, тому що вказане майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу, оскільки є здобутим в результаті вчинення злочину.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на вилучене 16.11.2023, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_5 майно: мобільний телефон «iPhone 12» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 у чохлі. MacBook Air 13-inch, модель «А 2337», s/n НОМЕР_4 , у коробці виявленій на столі у кімнаті, печатку ТОВ «Домінус Старк» та грошові кошти: 11300,00 Євро (4 купюри номіналом в 500 Євро, 2 купюри номіналом в 200 Євро, -5 купюри номіналом в 100 Євро, 92 купюри номіналом в 50 Євро); 50000,00 доларів США, що знаходились у білій паперовій сумці «CHANEL» (500 купюр номіналом по 100 доларів США); 38500,00 доларів США (385 купюр номіналом по 100 доларів США) та розписку на аркуші А4 про отримання коштів від імені гр-на Де...убере ОСОБА_8 , що знаходились в чорній паперовій сумці «Семарк», - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/612/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/52905/23-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1