УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , узгоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано-Франківської області Косівського району с. Річка, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 та який проходить військову службу на посаді командира відділення технічного обслуговування взводу забезпечення самохідного артилерійського дивізіону управління військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , присілок Рижі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000304 від 28 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , узгоджений з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З клопотання видно, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді командира відділення обслуговування взводу забезпечення самохідного артилерійського дивізіону управління військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст.ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28 березня 2024 року приблизно о 02 годині 50 хвилин, перебуваючи у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , під час конфлікту, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, які склались під час проходження військової служби, діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень водію-слюсарю відділення технічного обслуговування взводу забезпечення самохідного артилерійського дивізіону управління військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_7 взяв у праву руку з землі канцелярський ніж, за допомогою якого ремонтував автомобіль та з близької відстані, наніс 1 (один) удар канцелярським ножем в область лівого стегна старшого солдата ОСОБА_7 , чим спричинив останньому колото-різане поранення лівого стегна з ушкодженням судин, від яких потерпілий помер.

28 березня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження що спричинило смерть потерпілого.

29 березня 2024 року слідчим суддею Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 було винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , з місцем дислокації АДРЕСА_3 строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 год. 30 хв. 26 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволені.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на цілобобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 просив клопотання прокурора задовольнити частково та змінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000304 від 28 березня 2024 року року;

- протоколом огляду місця події, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду від 28.03.2024, під час якого ОСОБА_5 добровільно показав та розповів як він вчинив правопорушення;

- протоколом огляду від 28.03.2024, транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі «VITO 108D», д.н.з. НОМЕР_2 , що відповідно до відомостей з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , де було виявлено та вилучено канцелярський ніж з чорною пластмасовою ручкою, який поміщено до паперового конверту;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- речовими доказами та іншими матеріалами в сукупності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наступні обставини та відповідні їм докази.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами оглядів місця події, допитами свідків, слідчими експериментами та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Водночас, органом досудового розслідування проводяться слідчі дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій.

При цьому ризики, покладені в основу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає, що утримання ОСОБА_5 під вартою є таким же актуальним як і при обранні запобіжного заходу.

Враховуючи, що в результаті протиправних дій ОСОБА_5 , особа отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України є процесуально доцільним не визначати підозрюваному ОСОБА_5 заставу у вказаному кримінальному провадженню.

29.03.2024 слідчим суддею Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 було винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , з місцем дислокації м. Павлоград строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 год. 30 хв. 26 травня 2024 року відносно ОСОБА_5

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно мітити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну мір запобіжного заходу протягом певного часу, що вказано у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції».

Згідно з положеннями ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В проти Швейцарії» від 26 січня 1991 року зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочину підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В свою чергу, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, у судовому засіданні прокурором, як стороною кримінального провадження, доведено, що ризики, відповідно до яких до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід як тримання під вартою, не зменшилися, а також доведено, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Також прокурором було доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявних ризиків, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та даного клопотання.

Виходячи з викладеного, у відповідності до вимог ст. ст. 181, 197 КПК України, суд вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити відносно ОСОБА_5 строк тримання під вартою, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 28 червня 2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , узгоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 28 червня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1