Провадження №1-кп/337/218/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000361 від 15.08.2023р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, перебуває на посаді гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (даті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31.07.2023, приблизно о 18.00 годин, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований у АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 13.11.2023.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився та пояснив, що дійсно після оголошення воєнного стану в Україні він був мобілізований та проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований у АДРЕСА_2 , займав посаду гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони. Оскільки його було визнано обмежено придатним для військової служби через вживання наркотичних засобів, він перебував на програмі для наркозалежних та систематично отримував відповідні пігулки. 31.07.2023 йому було доведено наказ керівництва про переведення до іншої військової частини. Для зборів його відпустили додому, але після цього він до вказаного центру на службу вирішив не повертатись. Поважних причин для цього не було. Він вважав, що після переведення, його знімуть з програми для наркозалежних, але про можливість проходження служби на такій програмі в іншій частині не з`ясовував. Після залишення ним місця служби і до дня його затримання - 13.11.2023 він перебував вдома - за адресою свого місця реєстрації та проживання. Протягом цього часу він не повідомляв своє командування про своє місце перебування, не повертався до військової служби.Його затримали, коли він виходив з під`їзду свого будинку. Щиро кається в скоєному, засуджує свої дії, просить суворо не наказувати.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення за ч.4 ст.408 КК України є особливо тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, а також суд враховує особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем за мобілізацією зі званням - солдат, за місцем проходження військової служби характеризується з негативного боку, займаній посаді не відповідає; раніше ОСОБА_6 не судимий; під наглядом лікарів психіатра та нарколога обвинувачений на даний час не перебуває, проте з 2013 року неодноразово оглядався лікарем-психіатром, останній раз 23.08.2019, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками, згідно довідки ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 11.05.2023 №4020 має діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності; обвинувачений неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні або інших утриманців не має, має постійне місце проживання та реєстрації, також суд враховує його вік.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, оскільки він висловив жаль з приводу вчиненого діяння, усвідомив протиправність своєї поведінки. Також суд вважає можливим визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, і зауважує, що така пом`якшуюча обставина зазначена в обвинувальному акті.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також відомостей про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, що передбачений санкцією ч.4 ст.408 КК України, за якою суд визнав його винуватим.

При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо без ізоляції від суспільства і призначене покарання він повинен відбувати реально.

Виходячи з ситуації, яка існує у країні, на думку суду, поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 суттєво знижує рівень військової дисципліни та боєготовність Збройних Сил України та інших військових формувань, що в умовах сьогодення є критично неприпустимим.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Також суд відзначає, що редакція ст.69, 75 КК України станом на час вчинення ОСОБА_6 злочину та на день постановлення даного вироку виключає можливість їх застосування при призначенні покарання за ст.408 КК України.

Отже, підстави для призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, для звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України або для застосування ст.69 КК України, про що заявляв обвинувачений, відсутні.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд враховує, що ОСОБА_6 було застосовано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на момент ухвалення даного вироку він утримується під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

З метою забезпечення даного кримінального провадження, на підставі п.2 ч.4 ст.374 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, призначене покарання у вигляді позбавлення волі, для запобігання ухилення від виконання даного вироку та вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне залишити без змін обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з дня фактичного затримання, а саме 13.11.2023, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати та речові докази у даному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання - 13.11.2023, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1