Справа № 367/1996/24
Провадження №1-кс/367/405/2024
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2024 року слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , власника майна, щодо якого розглядається питання про арешт ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ірпінь клопотання власника майна, щодо якого розглядається питання про арешт, ОСОБА_5 про скасування арешту належного йому на праві власності майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року (справа №367/1996/24 провадження №1-кс/367/275/2024) у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01.04.2024 року власник майна, щодо якого розглядається питання про арешт ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням, в якому просив:

1.скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року (справа №367/1996/24 провадження №1-кс/367/275/2024) у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, а саме: накладеного з метою збереження речових доказів арешту шляхом заборони розпорядження та користування на тимчасово вилучені:

- транспортний засіб марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт; власником якого є ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яке поміщено до спец пакету PSP 1194894;

-ключ запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спец пакету PSP 1194895;

2.забов`язати слідчих СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та процесуальних керівників прокурорів у кримінальному провадження № 0000247 від 29.02.2024 негайно повернути вилучене майно власнику ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що:

слідчим відділенням відділу поліції №2 Бучанського районного правління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України;

28.02.2024 року до ЧЧ ВП№2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що було зупинено автомобіль марки "КАМАЗ" д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перевозив поверхневий шар ґрунту. В ході зазначеного огляду місця події було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; ключі від самоскиду; автомобіль КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ;

ухвалою слідчого судді судді Ірпінського міського суду Київської області було задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури в Київській області щодо арешту вказаного майна;

оскільки даний автомобіль КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не є предметом, що був об1єктом кримінально-правових дій або річчю, набутою кримінально0правовим шляхом або отриманою юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому інших слідчих дій з цим автомобілем проводитись не буде.

10.04.2024 року до слідчого судді надійшла оновлена редакція клопотання про скасування арешту майна, в якій ОСОБА_5 зазначає, факт перебування у законного власника майна , а саме транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключа запалювання до транспортного засобу на відповідальному зберіганні не зможе вплинути на проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження і на проведення експертизи вже вилученого ґрунту, зразок якого було вилучено 28.02.2024. Доказів у вигляді зразку вилученого ґрунту із кузова самоскиду достатньо для проведення відповідних експертиз з метою встановлення відомостей для підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Потреба в арешті самого самоскиду станом на 09.04.2024 року відпала. також зазначає, що вказаний транспортний засіб призначався для здійснення діяльності на законних підставах. 28.02.2024 року самоскид використовувався не ним, щодо діяльності інших осіб, він як власник арештованого майна, відповідальності не може нести, натомість факт накладення арешту на його транспортний засіб та його перебування у сторонніх осіб чи органу досудового розслідування тягне фактичне позбавлення його, як власника, права його використовувати для власних, законних потреб, що тягне за собою ускладнення його матеріального становища. Транспортний засіб, на його думку, може бути переданий йому на відповідальне зберігання, що дозволить його використовувати за призначенням поряд з тим, що він визнаний речовим доказом. Посилаючись на ст. 174 КПК України, просить:

скасувати накладений 04.03.2024 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду київської області арешт на транспортний засіб марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ; свідоцтво НОМЕР_6 НОМЕР_7 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яке поміщено до спец пакету PSP 1194894; ключ запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спец пакету PSP 1194895;

передати на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_5 : транспортний засіб марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 ; свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ,яке поміщено до спец пакету PSP 1194894; ключ запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яке поміщено до спец пакету PSP 1194895.

У судовому засіданні заявник підтримав своє клопотання з підстав викладених у ньому та просив скасувати арешт на грошові кошти як безпідставний.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки на даний час ще проводиться досудове розслідування, потрібно ще провести слідчі дії для визначення складу кримінального правопорушення, а тому задоволення клопотання буде передчасне. зазначив, що на даний момент експертизу транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у кримінальному провадженні не призначено, експертні дослідження по ним проводитись. У судовому засіданні слідчий пояснив, що по піску, який був вилучений, призначена експертиза, на підтвердження чого надав для огляду слідчому судді матеріали кримінального провадження, вказавши, що копія постанови про призначення вказаної експертизи ще не повернулася до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя, врахувавши позицію заявника та прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що: слідчим відділенням відділу поліції №2 Бучанського районного правління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Бучанська окружна прокуратура Київської області.

28.02.2024 у період часу з 17:21 год. по 17:28 год. слідчим СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 було проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 яке поміщено до спец пакету PSP 1194894; ключі від самоскиду, які поміщено до спец пакету PSP 1194895; автомобіль КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 в кузові якого наявний ґрунт; із кузова автомобіля було вилучено зразок ґрунту який поміщено до спец пакету PSP 3118568. Даним автомобілем керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний транспортний засіб має державний номерний знак НОМЕР_5 та на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 29 лютого 2024 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 яке поміщено до спец пакету PSP 1194894; ключі від самоскиду які поміщено до спец пакету PSP 1194895; автомобіль КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 в кузові якого наявний ґрунт; та зразок ґрунту який поміщено до спец пакету PSP 3118568, вилучений з кузова автомобіля, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000247 від 29.02.2024 з тієї підстави, що вилучені предмети зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року (справа №367/1996/24 провадження №1-кс/367/275/2024) у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, накладено з метою збереження речових доказів арешт шляхом заборони розпорядження та користування на тимчасово вилучені слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 в ході огляду місця події 28.02.2024 у період часу з 17:21 год. по 17:28 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_2 :

- транспортний засіб марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт; власником якого є ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яке поміщено до спец пакету PSP 1194894;

-ключ запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спец пакету PSP 1194895;

- зразок грунту, який вилучено з кузова транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та поміщено спец пакету PSP 3118568.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в постанові № 4 від 07.02.2014 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Таким чином, законодавчо визначений механізм періодичного перегляду необхідності збереження заходу забезпечення кримінального провадження із плином часу, а також його скасування при закритті кримінального провадження, що дозволяє запобігати потенційним зловживанням.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 642 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як убачається з ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року у справі№367/1996/24 провадження №1-кс/367/275/2024 ОСОБА_5 не брав участі в судовому засіданні при розгляді питання про арешт належного йому майна. Зі змісту клопотання про скасування арешту майна вбачається, що заявник відноситься до осіб, яким за законом надано право на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба;

- доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

З метою оцінки доводів клопотання щодо наявності обставин, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, слідчий суддя враховує наступне.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобо передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ ст. 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) , заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява №71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Так, у своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Також за приписами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється, та за час його проведення жодній особі про підозру не повідомлено та не встановлено причетності ОСОБА_5 до обставин кримінального правопорушення, натомість унеможливлена правомірне володіння та кристування належним ОСОБА_5 майном, що є надмірним втручанням у його право власності.

При розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчому судді прокурором не надано будь- які докази, які підтверджують необхідність в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо зазначеного у клопотання майна, натомість прокурором зазначено, що експертизи цього майна у подальшому не проводитимуться.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 1 ст. 85 КПК України передбачено, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

За змістом ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя враховує, що майно, на яке накладено арешт, не є річчю, яка вилучена з обігу або заборонена в обігу, очевидно не є річчю, яка незаконно набута внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Будь-яких доказів зворотного прокурором не надано. Як і не надано доказів відповідності вилученого майна критеріям та вимогам, що вказані у ч. 2 ст. 167 КПК України.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу в частині заборони користування майном відпала потреба . Вказана обставина, у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, є підставою для часткового скасування арешту на майно.

При цьому, скасування арешту на майно ОСОБА_5 в цій частині не створить загрози для досудового розслідування та мети у кримінальному провадженні, забезпечить реалізацію його права як власника майна.

При цьому встановлено, що ОСОБА_5 не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024, відсутні достовірні відомості про те, що арештоване майно, власником якого він є, було предметом кримінального правопорушення чи отримане в результаті його вчинення, тому на даний час підстави для дії заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у частині володіння та користування ним власником, відсутні, тому накладений арешт підлягає скасуванню у цій частині.

Таким чином, оскільки не було встановлено співмірних обставин для продовження застосування в повному обсязі накладеного арешту на майно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що є необхідні підстави для часткового задоволення клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання власника майна, щодо майна якого розглядається питання про арешт, ОСОБА_5 про скасування арешту належного йому на праві власності майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, задовольнити частково.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000247 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, арешт в частині заборони користування належним згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на праві власності ОСОБА_5 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) майном, а саме:

- транспортним засобом марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- свідоцтвом НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

-ключем запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 ), який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є власником цього майна:

транспортний засіб марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

свідоцтво НОМЕР_6 НОМЕР_7 про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ модель « НОМЕР_4 » типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

ключ запалювання до транспортного засобу марки КАМАЗ модель «43105» типу САМОСКИД-С оранжевого кольору 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, цивільний позивач у випадках, встановлених законом, не позбавлені права повторно звернутися з клопотанням про накладення арешту на майно в порядку ч.2 ст.64-2 та ст.171 КПК України з повідомленням власника або володільця майна.

Ухвала в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено у строк до 5 днів з моменту оголошення резолютивної її частини та проголошено 15 квітня 2024 року о 17 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1