МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19 березня 2024 року Справа №369/9839/22

Провадження № 1 -кп/370/336/22

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді при секретарі за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
прокурора обвинуваченого обвинуваченого обвинуваченого захисника захисника захисника перекладачаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_11 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області кримінальне провадження №0000233 від 02.09.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погреби Васильківського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тегеран, Ісламської Республіки Іран, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Костелець Чеської Республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст, 190 КК України,

встановив:

26.12.2022 року до Макарівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000233 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому було призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заявив та подав до суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства. Зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. З ч. 4 ст. 291 КПК України, оскільки до нього не долучена розписка обвинуваченого ОСОБА_16 про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування. Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_17 не набув статусу обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні, що перешкоджає подальшому розгляду справи.

Окрім вищевикладеного, на думку захисника, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. З ч. 2 ст. 291 КПК України. А саме, він не містить актуальних і достовірних відомостей про потерпілого ОСОБА_18 , зокрема, місце його перебування або проживання. При цьому, матеріали провадження не містять відомостей про те, що потерпілий обізнаний про направлення справи до суду, з огляду на те, що його участь є обов`язковою під час підготовчого провадження в суді першої інстанції та останній звернувся з цивільним позовом до обвинувачених про відшкодування шкоди.

Також, захисник ОСОБА_8 вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам §2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст.17КПК України, порушує презумпцію невинуватості особи. Зокрема, обвинувальний акт містить категоричні твердження про те, Що ОСОБА_19 вчинив кримінальні правопорушення, в той час, як його вина не була доведена у встановленому законом порядку.

З-поміж іншого на думку захисника ОСОБА_8 , обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Захисник звернув увагу суду на те, що відповідно до відомостей, які надійшли з Державної прикордонної служби України, потерпілий ОСОБА_18 виїхав за межі території України 13.04.2022, а обвинувачений ОСОБА_17 виїхав за межі території України 04.05.2022. Дана обставина виключає можливість отримання ОСОБА_20 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування 05.10.2022, оскільки останній на той час не перебував на території України.

Обвинувачений ОСОБА_19 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити. При цьому, звернув увагу суду на неналежний спосіб вручення обвинувального акту, а саме порушення порядку вручення обвинувального акту, тобто його вручення всупереч вимог ст. 291 КПК України. Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження, у тому числі в додатках до обвинувального акта розписка підозрюваного ОСОБА_16 про отримання копії обвинувального акту відсутня, тим більше її оригінал, оскільки це неможливо так як, згідно з офіційною інформацію 04.05.2022 ОСОБА_17 виїхав за кордон. Вказав, що до обвинувального акта додано копію якоїсь розписки, написаної начебто ОСОБА_20 , яка отримана ймовірно через один з месенджерів, можливо вотсап. Разом з тим, в цій розписці доданій до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, що надійшли на розгляд суду підпису підозрюваного ОСОБА_16 немає, відповідно відомостей про те, що він його отримав особисто немає. При цьому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_21 , то яким чином він писав розписку і відповідно знайомився з матеріалами досудового розслідування, обвинувальним актом та реєстром матеріалів українською мовою за відсутності перекладача незрозуміло.

Вважав, що наведене має суттєве значення для визначення процесуального статусу учасників кримінального провадження та в подальшому може вплинули на обсяг їх процесуальних прав, оскільки підозрюваний ОСОБА_17 в даному конкретному випадку не набув статус обвинуваченого, наведене є істотним та в подальшому може бути підставою для скасування судового рішення.

Також, зазначив, що взагалі відсутні відомості про те, що потерпілий знайомився з матеріалами справи та взагалі чи повідомлений він про розгляд справи в суді. Наголошував, що в цьому провадженні заявлено цивільний позов та уся справа побудована виключно на показаннях потерпілого, який є іноземцем і виїхав відразу після начебто подій за кордон.

Стверджував, що будь-якого кримінального правопорушення він не вчиняв, просив застосувати до нього та інших учасників кримінального провадження належну правову процедуру з дотриманням розумних строків судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 , просили його задовольнити та висловили аналогічні доводи.

Захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. Зазначив, що вважає його передчасним, оскільки в судове засідання не прибув потерпілий ОСОБА_22 , а його участь в підготовчому судовому засіданні є обов`язковою.

Обвинувачений ОСОБА_17 не перебуваючи у залі судових засідань, як передбачено нормами КПК України, а підключений до відеоконференції з власними засобами звязку зазначив, що він покинув територію України в травні 2022 році через військові дії та загрозу для свого життя та життя своєї родини. Отримав тимчасовий захист на території Нідерландів. Згодом поїхав в Сполучені штати Америки, де з ним стався нещасний випадок, через що він вимушений був залишитись там на лікування. Наразі перебуває в США, де проходить лікування, але після завершення лікування планує повернутись в Нідерланди. В 2022 році, коли він перебував в Нідерландах, він отримував поштою документи від прокурора, скоріше за все обвинувальний акт. У відповідь він надіслав прокурору електронною поштою розписку про отримання документів. З матеріалами кримінального провадження після його завершення не був ознайомлений, оскільки він та його захисник заявили клопотання про переклад матеріалів справи на його рідну перську мову, однак це клопотання не було задоволено. Натомість, слідчий звернувся до суду та обмежив строк на ознайомлення. Також, йому відомо, що українська міграційна служба скасувала його посвідку на постійне проживання в Україні та встановила заборону на в`їзд в Україну. Він бажає приймати участь в розгляді справи в суді, однак не може приїхати через стан здоров`я, війну в Україні та заборону в`їзду в Україну. Заперечив щодо клопотання про повернення обвинувального акту, підтримав позицію свого захисника щодо того, що таке питання не може розглядатись без присутності потерпілого.

Прокурор заперечив стосовно клопотання захисника ОСОБА_8 . Зазначив, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були направлені обвинуваченому ОСОБА_23 поштовим зв`язком, оскільки останній через військові дії покинув територію України. В матеріалах справи міститься копія розписки обвинуваченого ОСОБА_13 та її переклад, які отримані прокурором від обвинуваченого.

Зазначив, що обвинувальний акт по своїй суті є тим документом, в якому висувається обвинувачення, тому твердження про те, що певна особа вчинила певний злочин повинні міститись в цьому документі.

Також, прокурор зазначив, що потерпілий не мав будь-яких обмежень щодо пересування, тому вільно міг покинути територію України. В обвинувальному акті зазначена та адреса, яку повідомляв потерпілий.

На думку прокурора, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні. Також, прокурор зазначив, що розгляд цього клопотання без участі потерпілого є неможливим, оскільки його участь є обов`язковою під час підготовчого судового засідання.

Розглянувши клопотання, вислухавши доводи сторін та дослідивши наявні в матеріалах судової справи документи, суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення...Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)».

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1,2 ст. 8 КПК України). Відповідно до п. З ч. З ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34). Пункти «а», «в» ч. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлюють, що кожен обвинувачений має право бути негайно та детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Також йому потрібно дати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що відповідає положенням ч. З ст. 42 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України регламентовано вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування. Зокрема, встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Аналіз положень ст. 291 КПК України дає підстави стверджувати, що перелік відомостей, які містить обвинувальний акт та складають його зміст, а також додатків до нього мають вичерпний характер та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Статтею 291 КПК України встановлені вимоги щодо обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5)виклад фактичних о бставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9)дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається:

1)реєстр матеріалів досудового розслідування;

2)цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3)розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4)розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5)довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Разом з тим, як вбачається з листа Державної прикордонної служби від 05.12.2023 за № 91- 60028/18/23вих, потерпілий громадянин Ісламської республіки ОСОБА_25 13.04.2023 покинув територію України в пункті пропуску «Шегині» і в Україну не повертався.

Отже, на момент завершення досудового розслідування, виконання вимог ст. 290 КПК України, потерпілий був відсутній на території України. Однак, орган досудового розслідування, прокурор не вжили заходів щодо встановлення місця його знаходження, його належного виклику. При цьому, в обвинувальному акті зазначено анкетні дані потерпілого, зокрема, його місце проживання в місті Києві, які не відповідають дійсності. Така невідповідність обвинувального акту вимогам п. З ч. 2 ст. 291 КПК України є суттєвою та відповідно перешкодою для здійснення належного виклику потерпілого для участі в судовому провадженні, з огляду на те, що участь потерпілого під час підготовчого провадження є обов`язковою.

Також, ця невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України нівелює аргументи прокурора, захисника ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_16 щодо неможливості розгляду цього клопотання без участі потерпілого. Судом, до отримання відомостей з Державної прикордонної служби України про факт виїзду потерпілого за межі України неодноразово, більше 10 разів було направлено відповідні виклики на адресу місця проживання потерпілого, зазначену слідчим в обвинувальному акті. Відомостей про отримання таких викликів та відповідно його повідомлення до суду не надійшло. При цьому, неявка потерпілого неодноразово була підставою для відкладення підготовчого судового засідання у справі. Саме ця обставина - невірне зазначення слідчим адреси проживання потерпілого унеможливлює належне повідомлення потерпілого судом про розгляд цієї справи.

Звідси, неможливість належного виклику потерпілого для участі в судовому провадженні та відсутність інформації стосовно його поінформованості про дату, місце та час проведення судового засідання є істотним та порушує його права.

Поряд з цим, суд критично ставиться до заяви потерпілого про його обізнаність про судове провадження та прохання проводити судовий розгляд за його відсутності, яка надіслана на адресу суду, з огляду на порядок її отримання, зокрема, відсутність електронного цифрового підпису потерпілого на цій заяві та встановленої у суді інформації про те, що потерпілий виїхав за кордон.

Натомість вимоги міжнародних зобов`язань передбачають дотримання положень Конвенції про право на справедливий суд щодо всіх учасників судового провадження, і потерпілий не становить виключення у забезпеченні права на належне повідомлення про будь-які обставини, що стосуються кримінального провадження.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Падін Жестозо проти Іспанії» наголошує, що .... виникає питання, чи можна вважати, що заявника поінформували швидко і докладно про характер і підставі обвинувачення проти нього згідно з вимогами п. З (а) статті 6 Конвенції... Зокрема, суд встановив, що обвинувачення означає не лише офіційне оголошення про підозру у вчиненні заявником кримінального злочину, але також і будь-який захід, що істотно впливає на ситуацію підозрюваного.

Суд звертає увагу, що вказану вище невідповідність обвинувального акту вимогам п. З ч. 2 ст. 291 КПК України суд позбавлений можливості усунути в ході подальшого судового розгляду та як наслідок, позбавлений можливості призначити судовий розгляд цього кримінального провадження.

Поряд з цим, згідно з п. З ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту, до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.

Разом з тим, всупереч вказаних вимог Закону прокурором ці вимоги дотримані не були, в додатках до обвинувального акта розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту відсутня.

Натомість, прокурором на адресу суду разом з обвинувальним актом направлена фото копія документу (копія розписки), складена іноземною мовою. Також, наступним аркушем долучено переклад копії документа (розписки) українською мовою.

З наведеного вбачається, що копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування направлено обвинуваченому ОСОБА_26 за допомогою одного із месенджерів.

В судовому засіданні суд попросив в надати для ознайомлення оригінал розписки, але прокурор зазначила, що такого документу у матеріалах досудового розслідування немає.

Проте положеннями п. З ч. 4 ст. 291 КПК України чітко регламентовано порядок вручення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, а саме, шляхом вручення особисто підозрюваному та, як наслідок отримання розписку.

При цьому, інших способів варіантів вручення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному Закон не містить. Єдиним виключенням з цього правила є випадок, передбачений частиною другою статті 297-1 цього Кодексу - здійснення спеціального досудового розслідування. На відміну від цього пункту, допускається надання до суду іншого документу що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного (п. 4 ч. 4 ст. 291 КПК України).

У розписці доданій до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, що надійшли на розгляд суду підпису ОСОБА_16 не міститься, відповідно відомостей про те, що він його отримав особисто немає.

При цьому, суд звертає увагу на те, що окрім того, що копія вказаного вище документу не засвідчена ОСОБА_20 в передбаченому законом порядку, її переклад, який міститься на наступній сторінці також не завірено відповідно до вимог чинного законодавства, що унеможливлює суд дійти обґрунтованого висновку про те, що дійсно було здійснено переклад цього документу мовою, якою володіє ОСОБА_17 і він є правильним/достовірним. Більше того, у цьому документі не міститься відомостей про те, обвинувальний акт в якому саме кримінальному провадженні отримано і відсутня інформація про отримання копії цивільного позову.

Звідси, суд критично ставиться до тверджень прокурора та підозрюваного ОСОБА_16 щодо направлення обвинувального акту на адресу проживання підозрюваного в Нідерландах поштовим зв`язком та його отримання ОСОБА_20 , оскільки ані прокурором, ані підозрюваним жодних документів, які підтверджують факт надсилання обвинувального акту поштовим зв`язком суду не надано.

З огляду на те, що обвинувальний акт уточнює формулювання обвинувачення, викладене в оголошеній підозрі, на підставі зібраних доказів, він фактично виконує роль остаточної офіційної версії органів досудового розслідування щодо інкримінування особі певного діяння. А отже, дотримання всіх вимог процесуальної форми щодо вручення обвинувального акту сторонам є однією із гарантій забезпечення права на справедливий суд в аспекті п. «а» ч. З ст. 6 Конвенції.

Поняття «обвинувачення» слід розглядати з точки зору Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яке Європейським судом з прав людини враховує «матеріально- правову», а не «формальну» концепцію «обвинувачення», передбачену статтею 6 («Девеєр проти Бельгії»), У такому випадку його можна визначити як «офіційне повідомлення відповідного державного органу, яке висловлює підозру у скоєнні кримінального правопорушення»; це визначення залежить також від наявності чи відсутності «важливих наслідків для становища підозрюваного» («Девеєр проти Бельгії», «Екле проти Німеччини», «Сімеонові проти Болгарії»)

У рішенні у справі «Матоцца проти Італії» ЄСПЛ зазначив: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь- якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«в» ч.З ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Із цього вбачається, що вручення особі копії обвинувального акта (ч.І ст.293 КПК) не дає підстав констатувати, що обвинувачення висунуте, та ще й у встановленому законом порядку. Також немає підстав вважати, що вручення цього документа гарантує впевненість у тому, що особа розуміє суть висунутого обвинувачення.

Окрім того, ЄСПЛ у рішенні «Курбан проти Туреччини» від 24.11.2020 року визнав, що порушення кримінальних процесуальних норм у випадку недбалого ставлення до повідомлення учасників кримінального провадження про підозру в шахрайстві особи потягло також неотримання інших гарантованих Конвенцією прав, зокрема ст. 1 Першого протоколу про право держави контролювати здійснення права власності та вводити обмеження щодо такого права відповідно до загально суспільних інтересів та сплати податків або штрафів.

Більше того, суд зауважує, що кримінальним процесуальним законом не передбачено такий порядок вручення процесуальних документів особі, яка проживає за межами України.

Так, ст. 133 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений незалежно від того, чи застосований до нього запобіжний захід зобов`язаний прибувати за викликом до слідчого, прокурора.

Згідно з ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 7 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як вбачається з листа Державної прикордонної служби від 05.12.2023 за №91- 60028/18/23вих, громадянин Ісламської республіки ОСОБА_27 04.05.2022 покинув територію України в пункті пропуску «Ягодин» і в Україну не повертався. При цьому, обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив ці обставини.

Також, зі слів прокурора та обвинуваченого ОСОБА_16 видно, що на момент складання обвинувального акту слідчий та прокурор були обізнані з тим фактом, що підозрюваний ОСОБА_15 перебуває за межами України. Більше того, вони були обізнані з тим фактом, що через військові дії в Україні підозрюваний ОСОБА_15 не бажає прибути особисто для отримання обвинувального акту в цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

У разі, якщо місце знаходження підозрюваного ОСОБА_13 було встановлено (підтверджено), слідчий, прокурор зобов`язані були вжити заходи, передбачені ст. 566 КПК України (Виклик особи, яка перебуває за межами України). Зокрема, особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_15 перебуває за межами території України, а його точне місце перебування не встановлено. Зі слів останнього, він перебуває в Сполучених штатах Америки, однак офіційних документів, які підтверджують це суду не надано.

При цьому матеріали провадження не містять відомостей про те, що прокурором вживалися передбачені чинним КПК заходи для належного вручення обвинувального акту стороні захисту, а саме підозрюваному ОСОБА_23 .

Доказів того, що обвинувачений ОСОБА_15 зловживав своїм процесуальним правом, що призвело до неможливості вручити копії обвинувального акту останньому прокурором не надано.

Звідси, підстав вважати обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування такими, що вручені ОСОБА_26 в порядку, передбаченому КПК України також немає.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що стороною обвинувачення не порушено порядок вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування є необгрунтованими та такими, що не узгоджуються з вимогами чинного КПК України.

При цьому, суд звертає увагу, що суд позбавлений можливості усунити вказані вище недоліки обвинувального акту в ході судового провадження, відповідно задля запобігання порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_13 , у зв`язку з чим виключається можливість здійснення розгляду обвинувачення щодо нього в суді.

Крім того, суд зауважує, що зазначені вище обставини мають істотний характер та об`єктивно можуть стати процесуальною перешкодою під час судового розгляду в суді першої інстанції для реалізації як процесуальних прав обвинуваченим ОСОБА_20 так і потерпілим ОСОБА_18 та в подальшому можуть вплинути на права інших обвинувачених, з огляду на положення от. 2 КПК України та дотримання розумних строків судового розгляду.

Отже, за таких обставин суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000233 від 02.09.2021, складений старшим слідчим в ОВС 4 відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_29 та затверджений прокурором відділу нагляду додержання законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_30 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: п. З ч. 2 та п. З ч. 4 цієї статті, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору, відповідно клопотання захисника ОСОБА_8 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Поряд з цим, суд наголошує, що на даній стадії судового провадження, суд позбавлений можливості досліджувати докази та давати їм відповідну оцінку, з огляду на системний аналіз положень глави 27 та параграфу З КПК України, у зв`язку з чим не дає оцінку доводам захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 про не відповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 291,293, 314 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000233 від 02.09.2021 року, за яким обвинувачуються ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - повернути прокурору, який його направив до суду для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом семи днів відповідно до ст. 393-395 КПК України.

Ухвала набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження, якщо вона не була оскаржена. В інакшому разі - після її перегляду апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 25.03.2024 року о 09:30.

Суддя ОСОБА_1