Справа № 947/8785/24
Провадження № 1-кс/947/5869/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000161 від 03.02.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Конопляне, Іванівського району, Одеської області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі)Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 03.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП

в Одеській області від 24.02.2021 № 303 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Також, наказом начальника ГУНП в Одеській області від 20.02.2023

№ 147 о/с, капітана поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. ст. 2, 18 Закону України «Про Національну поліцію» основними завданнями та обов`язками поліції, окрім іншого, є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.

У своїй діяльності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчинення правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходи щодо їх усунення, вживає заходи з метою виявлення кримінальних правопорушень, здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України

«Про запобігання корупції», на працівників Національної поліції поширюється дія вказаного закону.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави, зокрема поліцейські, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_7

та ОСОБА_4 знали та розуміли, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Так, відповідно до положення про відділення поліції № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, вищезазначене відділення поліції здійснює свої повноваження на території Іванівської селищної, Коноплянської, Знам`янської та Великобуялицької сільських територіальних громад.

Відділення поліції відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції, порушень законності, службової дисципліни працівниками відділення поліції; вживає заходів з виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та в межах компетенції забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух і здійснює контроль за додержанням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також здійснює нагляд за станом доріг;

Відповідно до посадових інструкцій затверджених 16.02.2024 наказом

т.в.о начальника ВнП № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області

ОСОБА_4 у своїй діяльності складають протоколи про адміністративні правопорушення, здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання; регулюють дорожній рух та здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, визначено «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Постанова).

Відповідно до п. 3 Постанови, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 4 Постанови, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. п. 5, 6, 7, 8, 10 Постанови:

-результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння;

-водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам;

-поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу

в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав;

-у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду;

-огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчорегульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Під час службової діяльності інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 та поліцейський вказаного сектору ОСОБА_4 , у своїй службовій діяльності керуються та повинні знати Конституцію України, Закони України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» і закони України, Укази і Розпорядження Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, накази МВС України та Національної поліції України тощо.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стали на шлях злочинної діяльності та умисно вчинили корисливий корупційний злочин при наступних обставинах.

Установлено, що на території с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, в житловому будинку АДРЕСА_2 , проживає громадянин

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який

на праві користуванні, з початку 2023 року, має транспортний засіб марки

ВАЗ 2101, державний знак НОМЕР_1 , 1972 року випуску.

Так, 15.01.2024 близько 10:00. керуючи вказаними транспортним засобом біля школи в с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, ОСОБА_8 зупинено екіпажом поліції у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 та поліцейського вказаного сектору ОСОБА_4 , на службовому транспортному засобі поліції, із номерами на синьому фоні.

Далі, працівниками поліції ОСОБА_8 запрошено до службового транспортного засобу, який за добровільною згодою присів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_4 , у свою чергу, сів за кермо авто, а ОСОБА_9 на заднє сидіння позаду ОСОБА_8 .

У ході розмови та перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, працівниками поліції, зі слів ОСОБА_8 , встановлено факт вживання останнім, напередодні тобто 14.01.2024, алкогольних напоїв.

Не пізніше зазначеного моменту у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення шляхом отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

З цією метою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , без проведення освідування ОСОБА_8 , на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, повідомили останньому, що він начебто перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погрожуючи притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, висловили вимогу надати їм неправомірну вигоду в розмірі 30 000 гривень за нескладання адміністративних матеріалів та непритягнення його до адміністративної відповідальності.

Побоюючись протиправних дій співробітників поліції, ОСОБА_8 погодився на висунуту йому вимогу, у той же час вказавши про можливість надання коштів не раніше 07.02.2024 та у розмірі 10000 грн, у зв`язку із отриманням заробітної плати кожного 7 числа місяця.

У свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, повідомили ОСОБА_8 , що 07.02.2024 самостійно його знайдуть та у разі не надання їм коштів його постійно будуть зупиняти та притягати до адміністративної відповідальності. При цьому ОСОБА_4 надано ОСОБА_8 , свій номер мобільного телефону для зв`язку.

Крім того, 18.01.2024 близько 21:15, на особистий телефон

ОСОБА_8 , надійшов дзвінок його звідного брата, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який повідомив про його зупинку працівниками поліції, зокрема ОСОБА_4 , у той час, коли він ( ОСОБА_10 ) перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння рухався за кермом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 ОЕ центральною вулицею в АДРЕСА_3 .

Одночасно з цим, у ході телефонної розмови, ОСОБА_4 попрохавши у ОСОБА_10 слухавку, повідомив ОСОБА_8 про можливість не складати адміністративні матеріали за керування транспортним засобом без водійського посвідчення та з ознаками алкогольного сп`яніння, стосовно ОСОБА_10 , за умови надання неправомірної вигоди у розмірі 20 000 грн.

Враховуючи попередню вимогу ОСОБА_4 , висловлену 15.01.2024, спільно із ОСОБА_7 , щодо необхідності сплати 10000 грн, ОСОБА_4

повідомлено ОСОБА_8 про необхідність сплати 07.02.2024 загалом 30 000 гривень, на що ОСОБА_8 вимушено погодився.

У подальшому, 07.02.2024 о 13:57 ОСОБА_4 , з метою реалізації спільного із ОСОБА_7 злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, зателефонувавши ОСОБА_8 , нагадав про необхідність сплати раніше обумовлених коштів. Однак, у зв`язку із перебуванням на лікарняному, ОСОБА_4 наголошено на необхідність зустрічі 08.02.2024 із ОСОБА_7 .

Далі, 08.02.2024 о 09:07 до ОСОБА_8 , який в цей момент перебував поряд з магазином «Гастроном № 1» за адресою: АДРЕСА_4 , під`їхав транспортний засіб марки «Chevrolet Captiva», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який у свою чергу, з метою реалізації спільного із ОСОБА_4 , злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, запросив до салону автомобіля ОСОБА_8 .

Перебуваючи у вказаному авто, ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_4 злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_8 , який в цей момент перебував на передньому пасажирському сидінні, раніше обумовлену першу частину неправомірної вигоди у розмірі 14 000 гривень за нескладання адміністративних матеріалів та непритягнення ОСОБА_8 та його звідного брата ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також за безперешкодне керування транспортним засобом ВАЗ 2101, державний знак НОМЕР_1 , 1972 року випуску, в Іванівському районі, Одеської області.

Одночасно з цим, враховуючи скрутне матеріальне становище, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що другу частину зможе надати не раніше наступного місяця, на що останній висловивши невдоволення, погодився. Також, ОСОБА_7 вказано ОСОБА_8 про необхідність повідомлення про передачу першої частини неправомірної вигоди та узгодження подальших дій із ОСОБА_4 .

Далі, 08.02.2024 о 09:14, ОСОБА_7 , на виконання домовленостей

із ОСОБА_4 щодо підтвердження факту отримання неправомірної вигоди, останньому, через мобільний додаток WhatsApp, відправлено текстове повідомлення про отримання половини раніше обумовлену суми.

Цього ж дня, о 14:25 на виконання вказівок ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у телефонному режимі, повідомлено ОСОБА_4 про факт передачі половини раніше обумовленої суми, після цього останнім узгоджено передачу другої частини неправомірної вигоди у наступному місяці після 7 числа.

Далі, 05.03.2024 близько 21:00, у ході зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_5 , останнім повідомлено про необхідність сплати другої частини неправомірної вигоди, попередньо узгодивши час та місце.

У подальшому, 07.03.2024 о 16:20, у ході телефонної розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , останнім повідомлено, про необхідність прибуття на місце попередньої зустрічі.

Далі, о 16:30, ОСОБА_8 на виконання раніше обумовлених домовленостей із ОСОБА_4 , прибув на місце зустрічі за адресою: АДРЕСА_4 , де його очікував ОСОБА_7 , на транспортному засобі «Chevrolet Captiva», державний номерний знак НОМЕР_3 .

У свою чергу, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою,

з метою реалізації спільного із ОСОБА_4 , злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, запросив до салону автомобіля ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом в автомобілі «Chevrolet Captiva», державний номерний знак НОМЕР_3 , діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний із ОСОБА_4 злочинний умисел, одержав від ОСОБА_8 другу частину неправомірної вигоди у розмірі 16000 грн, за нескладання адміністративних матеріалів та непритягнення ОСОБА_8 та його звідного брата ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також за безперешкодне керування транспортним засобом ВАЗ 2101, державний знак НОМЕР_1 , 1972 року випуску, в Іванівському районі, Одеської області.

Отримані грошові кошти, ОСОБА_7 почав зберігати в автомобілі «Chevrolet Captiva», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою подальшого розподілу із ОСОБА_4 .

Відразу після отриманнядругої частини неправомірної вигоди, ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, у період з 15.01.2024 по 07.03.2024 вимагали та отримали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду загальним розміром 30000 грн, за нескладання адміністративних матеріалів та непритягнення ОСОБА_8 та його звідного брата ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також за безперешкодне керування транспортним засобом ВАЗ 2101, державний знак НОМЕР_1 , 1972 року випуску, в Іванівському районі, Одеської області.

За вищевикладених обставин, 29.04.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

29.04.2024 на пілставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000161 від 03.02.2024 було продовжено до чотирьох місяців, а саме до 08.07.2024, включно.

Оскільки у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, сторона обвинувачення просить застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити, обрати тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Долучив копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 про продовження строку досудового розслідування означеного кримінального провадження.

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що ризики, викладені у клопотанні є необґрунтованими та недоведеними. ОСОБА_4 було давно відомо про здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, при цьому, він не здійснював спроб щодо ухилення від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та/або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на що, враховуюи процесуальну поведінку ОСОБА_4 , останній не мав та не має й наразі наміру впливати на хід досудового розслідування. Крім того, захисник зазначив, що з огляду на майновий стан ОСОБА_4 , заявлений стороною обвинувачення розмір застави є непомірним для підзахисного, а також слідчим у клопотанні не обґрунтовано винятковості обставин, які б могли зумовити перевищення розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України. Тож у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити розмір застави в межах визначених щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину. При цьому, адвокат ОСОБА_5 просив звернути увагу на міцність соціальних зв`язків підзахисного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи вищевикалдене у сукупності, захисник вважав за можливе застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні долучив характеризуючи підзахисного документи та через канцелірю суду письмові заперечення, які просив слідчого суддю врахувати.

-підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погодився, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

29.04.2024 року року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 означеного кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на наступні матеріали кримінального провадження: матеріали Одеського управління ДВБ НПУ від 02.02.2024; заяву ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 02.02.2024; протокол допиту ОСОБА_8 в якості свідка від 22.03.2024; протокол допиту ОСОБА_10 в якості свідка від 22.03.2024; протоколи огляду та вручення грошових коштів від 07.02.2024 та 07.03.2024; протокол огляду місця події від 07.03.2024; протокол затримання ОСОБА_7 від 07.03.2024; протокол обшуку від 07.03.2024; протокол допиту ОСОБА_11 в якості свідка від 08.03.2024; протокол допиту ОСОБА_12 в якості свідка від 08.03.2024; протокол про результати проведення аудіо та відео контролю за особою від 10.04.2024; протокол про результати зняття інформації з електронної комунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку від 15.04.2024.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

На теперішній час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України. Так, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку подальшого доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, так як злочин, в якому наразі обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, ОСОБА_4 може вдатися до спроб переховування від органу досудового розслідування та/або суду. Так, зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, маючи значний досвід роботи в органах поліції, усвідомлюючи тяжкість покарання та ймовірну невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, аналізом матеріалів клопотання сторони обвинувачення, у тому числі й характеризучих підозрюваного даних, слідчим суддею було встановлено, що згідно послужного списку ОСОБА_4 , відносно останнього неоднарзово застосувалися дисциплінарні стягнення, що, на думку слідчого судді характеризує підозрюваного як службову особу з негативної сторони.

Вищевикладене у сукупності, підтверджує обгрунтованість доводів сторонни обвинувачення щодо існування в рамках данного криімального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту з приводу того, що підозрюваний був обізнаний про проведення досудового розслідування у тому числі й відносно нього, проте за вказаний час не здійснював, спрямовних на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги та вважає, що наявність такої обставини в деякій мірі мінімізує наявний ризик переховування, але не свідчить про його реальну відсутність.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що на теперішній час в значній мірі, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у тому числі підтверджується саме показаннями свідків один, з яких є заявником у даному кримінальному провадженні. Слідчий суддя враховує, що на теперішній час вказані особа свідків допитані, між тим, враховуючи те, що суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, слідчий суддя не може виключати допиту таких осіб безпосередньо судом, в зв`язку з чим, слідчий суддя не може виключати можливого незаконного впливу з боку підозрюваної особи на таких свідків, що в свою чергу свідчить про наявність в рамках такого кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, наразі у кримінальному провадженні призначено проведення судових експертиз (щодо справжності грошових коштів; наявності слідів спеціальних засобів на коштах) проведення яких буде доручено експертам ОНДІСЕ МЮ України, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів, враховуючи стійкі зв`язки підозрюваного (в силу досвіду роботи в системі ГУНП в Одеській області) з іншими структурними підрозділами органів державної влади. При цьому, слідчий суддя не мже залишити поза увагою твердження захисника щодо співвідношення факту обізнаності ОСОБА_4 про здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження у тому числі й відносно нього та його сумлінної процесуальної поведінки, що на думку слідчого судді дещо мінімізує рівень вказаного ризику, проте не нівелює його у повному обсязі.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на наявність в рамках даного кримінального провадження, ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слдчий суддя зазначає, що станом на теперішній час досудове розслідування означеного кримінального провадження триває біля двох місяців й наразі стороною обвинуваення ймовірно було проведено значний комплекс слідчих (розшукових) заходів для підтвердження причетності ОСОБА_4 до ймовірного вчинення кримінального правопорушення, пердбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Разом з тим, згідно ухвали слідчого судді від 29.04.2024, на підставі якої було продовжено строк досудового росзлідування, вбачається, що станом на теперішній час стороні обвинувачення необхідно виконати ряд процесуальних дій, проте, які здебільшого спрямовані на отримання висноків судових експертиз, зібрання характеризуючих даних щодо підозрюваного ОСОБА_7 та його повторного допиту тощо. У зв`язку із чим, слідчий суддя вважає формальними доводи сторони обвинувачення щодо наявності вказаного ризику в рамках данного кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Як вбачається з фактичних обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у можливому вчиненні корупційного кримінального правопорушення. При цьому, враховуючи те, що корупція визнана однією з актуальних загроз національній безпеці України, а вчинення кримінального правопорушення такого роду в період воєнного стану службовими особами Національної поліції України викликає значний резонанс у суспільстві та породжує негативне ставлення українського народу до посадових осіб поліції.

Відтак, вирішення питання застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 того чи іншого запобіжного заходу потребує врахування існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до забезпечення та реального здійснення боротьби з корупцією та забезпечення національної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги викладене у сукупності, з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження відносно підозрюваного слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний ОСОБА_4 ) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому, судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 170 (ста сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 514 760 (п`ятсот чотирнарнадцять тияч сімсот шістдесят) гривень, посилаючись на те, що відповідно що зорічної декларації за 2023 рік ОСОБА_4 . Отримав заробітну платц на загальну суму 423 046 гривень та нездатність застави, визначеної п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, пов`язаного із одержання службовою особою неправомірної вигоди у сумі 30 000 гривень для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, а також з урахуванням дії правого режиму воєнного стану на території України, слідчий суддя вважає виключним випадком, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість та винятковість даного правопорушення, підвищеного суспільного інтересу до вказаного кримінального правопорушення, факт ймовірного вчинення правопорушення поліцейським, в умовах воєнного стану, слідчий суддя приходить до переконання про виключний випадок та призначення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень, вказаний розмір застави на думку слідчого судді буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000161 від 03.02.2024 року відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 04.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 170 (сто сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 04.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками та учасниками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1