ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23496/21

Провадження № 11-кп/4820/480/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року у кримінальному провадженні №000109, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2021, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Підбуж, Дрогобицького району, Львівської області, без місця реєстрації, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.307 КК України.

За клопотанням прокурора ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 302800 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати вказану ухвалу суду та застосувати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування вказаних вимог, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що його стан здоров`я з кожним днем погіршується, у зв`язку з чим йому необхідно операція, яку можна зробити на свободі, оскільки в місцях позбавлення волі такі операції не роблять.

Звертає увагу, що розмір застави для нього дуже великий, так як він перебуває у місцях позбавлення волі з 2016 року, тому такі кошти йому не має можливості заробити.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України. ОСОБА_6 засуджено до 6 років позбавлення волі за іншим провадженням, у цьому провадженні стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тільки обраний, у провадженні не допитані потерпілі та свідки.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує зазначену ухвалу суду, посилаючись на те, що через незадовільний стан здоров`я йому потрібно робити операцію, яку в місцях позбавлення волі не роблять, тому просить застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, вчиняв нові злочини, відбуваючи покарання за попереднім вироком, стійких соціальних зв`язків не має, тому існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також чинити тиск на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним ризикам.

Також застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , місцевий суд дійшов висновку про можливість визначення розміру застави та на підставі вимог статті 182 КПК України визначив як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн., такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинуваченого буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, яких під час судового розгляду ще не допитано; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий, вчиняв нові злочини, відбуваючи покарання за попереднім вироком; крім того, як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків та засобів для існування, оскільки не працював до затримання.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд визначив заставу - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахувавши при цьому, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків.

Колегія суддів звертає увагу, що суд визначив заставу - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,при цьому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, колегія суддів зважаючи на вимоги ч.5 ст.182 КПК України, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, стадію судового розгляду, що не допитані потерпілі та свідки, вважає, що застава у меншому розмірі, ніж 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,не здатна забезпечити виконання обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що його стан здоров`я погіршується, тому йому потрібно робити операцію, яку в місцях позбавлення волі не роблять, колегія суддів до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи відсутні документи підтверджуючи його стан здоров`я, також не надано таких документів під час апеляційного розгляду.

Отже, на теперішній час продовжують існувати обставини, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, а саме до 12 серпня 2024 року включно, обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні не встановлено. Отже, апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року про обрання запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3