УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 348/1625/22

провадження № 51-7842 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року щодо нього.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року ОСОБА_4 засуджено до покарання за: ч. 2 ст. 307 КК України

- у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; ч. 1 ст. 309 цього Кодексу - у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі статей 70, 72 КК України визначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

На адресу Верховного Суду 28 грудня 2023 року від засудженого ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга, у якій він не погоджувався з постановленими щодо нього судовими рішеннями та порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 січня 2024 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

В судовому рішенні йшлося про те, що позиція засудженого, викладена у касаційній скарзі, непослідовна та неузгоджена, з огляду на те, що він у вступній та мотивувальній частинах касаційної скарги вказував на оскарження як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, тоді як у прохальній її частині формулював вимоги про скасування лише оскарженої ухвали з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Також засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводив обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, та не вказував як саме вони перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Не містила касаційна скарга і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу, про що серед іншого зазначав засуджений у скарзі.

Натомість, скаржник заперечував правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилався по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

До того ж засуджений, вказуючи на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, не зазначав конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у вищезгаданому судовому рішенні.

Також до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не було додано копій оскаржених судових рішень.

Вищезгадані недоліки є не просто формальним недотриманням положень КПК України, а фактично позбавили Суд процесуальної можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Колегія суддів акцентувала увагу на тому, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з розписки, яка надійшла на адресу суду касаційної інстанції, копію ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 січня 2024 року засуджений ОСОБА_4 отримав 16 січня 2024 року.

29 січня 2024 року, тобто в межах наданого строку для усунення недоліків, від засудженого надійшла аналогічна за своїм змістом скарга з долученими до неї копіями оскаржених судових рішень, яка до того ж всупереч вимог ч. 4 ст. 427 КПК України не підписана особою, яка її подала, що фактично позбавляє можливості Суд ідентифікувати таку особу.

Інших документів від скаржника до Верховного Суду не надходило, а тому колегія суддів доходить до висновку, що вимог щодо касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 не виконав та недоліків, зазначених в ухвалі від 04 січня 2024 року, у повному обсязі в установлений для цього строк не усунув.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику.

З цих підстав та, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3