Провадження № 11-сс/824/1671/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення вих. №142258/9.1.4/15-23від 31.10.2023 року.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні поданої скарги.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 31.10.2023 № 142258/9.1.4/15-23 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести досудове розслідування.

Мотивуючи свої вимоги, зазначає, що нормами кримінального процесуального кодексу України не передбачено іншого реагування на повідомлення про злочин, окрім як внесення відомостей до ЄРДР у строки, визначені ч. 1 ст. 214 КПК України, у зв`язку з чим, рішення Заступника директора ТУ ДБР у м. Києві про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР є незаконним, та таким, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України.

При цьому, зазначає, що слідчим суддею поверхнево досліджено заяву Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення, не надано належної оцінки всім матеріалам провадження, та зроблено помилковий висновок про відсутність достатніх підстав вважати, що викладені у заяві доводи вказують на наявність складу кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу . Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Як визначено у ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, статтей 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 31.10.2023 Міністерство юстиції України звернулося до Державного бюро розслідувань із заявою №142258/9.1.4/15-23 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомляло про те, що Європейським судом з прав людини під час розгляду справи «Бабін проти України» було встановлено порушення Державою Україна статтей 3,6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В зв`язку з встановленими порушеннями, Європейський суд з прав людини постановив рішення від 09.02.2023 у справі «Бабін проти України» відповідно до якого зобов`язано сплатити заявнику 9800 євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди і 250 євро в якості компенсації судових та інших витрат. На виконання вказаного рішення Європейський суд з прав людини з Державного бюджету на особовий рахунок заявника перераховано 402152 грн 76 коп. (еквівалент - 10050 євро). Так, виплачені за рішенням Європейського суду з прав людини кошти є збитками, завданими Державному бюджету України в результаті протиправних дій невстановлених осіб органів державної влади, в результаті яких порушено права громадян і такі дії мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України.

Листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м Києві №9936зкп/к/11-03-20035/23 від 21.11.2023 Міністерство юстиції України повідомлено, що проаналізувавши зміст поданої заяви, не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення у зв`язку з чим, відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проаналізувавши зміст заяви Міністерства юстиції України про кримінальне правопорушення від 31.10.2023 року слідчий суддя встановив, що у ній заявник повідомляє про можливе вчинення невідомими посадовими особами органів державної влади кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України, у зв`язку з чим було завдано збитків Державному бюджету України у розмірі 402152 грн. 76 коп. які було перераховано з Державного бюджету України на користь ОСОБА_8 на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 09.02.2023.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження встановлено, що зміст вказаної заяви не містить викладу обставин про вчинення кримінального правопорушення. при цьому, у поданій скарзі не наведено жодних фактичних даних на підтвердження того, що подане заявником повідомлення про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею формально розглянуто подану скаргу та не проаналізовано викладених у ній доводів, повністю спростовуються ухвалою слідчого судді, з якої вбачається, що надано належну оцінку всім доводам поданої скарги.

Всупереч тверджень апелянта, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про відсутність в діях уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києва ознак бездіяльності, є обгрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, в зв`язку чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення вих. №142258/9.1.4/15-23 від 31.10.2023 року - без змін.

Головуючий :

Судді :