Справа № 298/1270/18 Провадження № 1-кп/304/6/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000321 від 27 травня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, українця, громадянина України, у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 26 травня 2014 року близько 01.30 год, знаходячись разом з іншими трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, не реагуючи на вимоги відвідувачів вказаного кафе припинити хуліганські дії, почали безпричинно наносити удари дерев`яними бітами, які, заздалегідь заготовивши, принесли із собою, відвідувачам закладу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували на терасі кафе, внаслідок чого потерпілі отримали тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Після того, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи вчиняти хуліганські дії, зайшов всередину закладу, де наніс потерпілому ОСОБА_10 декілька ударів вказаною битою по тулубу та голові, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах передньої поверхні грудної клітки справа, підключичної ділянки зліва, передньої черевної стінки зліва, спини зліва, надлопаточній та підлопаточній ділянці, підшкірного крововиливу верхньої частини правої сідниці, набряку м`яких тканин потиличної ділянки голови зліва та скроневої ділянки голови справа, які згідно висновку експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 було пошкоджено майно кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та припинено роботу закладу, а власнику ОСОБА_11 спричинено майнову шкоду. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до автомобіля марки «УАЗ 69», р/н НОМЕР_1 , який було припарковано біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в салоні якого знаходилися його власник ОСОБА_5 і на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_12 , та наніс по автомобілю два удари дерев`яною битою, розбивши одним з яких скло передніх правих дверцят, уламки якого потрапили в обличчя потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 19 від 18 травня 2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 також обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, однак ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2024 року його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрито.

Двадцять п`ятого березня 2024 року у м. Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника адвоката ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з якою обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України. Крім цього сторони узгодили істотні для даного кримінального провадження обставини та дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, а також, з урахуванням обставин кримінального провадження, особи ОСОБА_6 , наявності пом`якшуючої обставини та відсутності обтяжуючих покарання обставин, передбачили можливість звільнення останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 добровільність наміру щодо укладення угоди підтвердив та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, готовий понести узгоджене покарання. Разом зі своїм захисником просили затвердити угоду про визнання винуватості, останній також просив визначити ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю один рік.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд затвердити таку, вказавши на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 проти укладення угоди не заперечив, вказував на те, що ним подано прокурору відповідну заяву з цього приводу.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, попередньо подавали суду заяви про розгляд справи, у тому числі судових дебатів, без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають, призначення міри покарання залишають на розсуд суду (Т. 1 а. с. 239, 240, 241). Крім цього прокурором надано суду заяви вказаних потерпілих, в яких вони не заперечують проти укладення даної угоди.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , передбачене ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, іспитовий строк та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості укладена за письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , наданої прокурору, така відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000321 від 27 травня 2014 року у вигляді домашнього арешту закінчився 26 квітня 2019 року, на даний час клопотання про обрання запобіжного заходу суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2024 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1