Ухвала

08 липня 2024 року

м. Київ

справа № 947/7239/23

провадження № 51-1933 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 ,

встановив:

15 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням засудженій п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

У межах строку на усунення недоліків засуджена повторно звернулась до Суду із касаційною скаргою, проте недоліки, на які їй наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, не усунула.

Суд, перевіривши касаційну скаргу засудженої, дійшов висновку про те, що її скаргу слід повернути з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Підставою для залишення касаційної скарги засудженої ОСОБА_4 , наведеної у вказаній вище ухвалі, слугувала невідповідність поданої скарги вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Зокрема, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відтак, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК України, в ухвалі про залишення без руху, Суд зауважив, що предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може бути рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 , постановлене за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції, або тільки рішення суду апеляційної інстанції щодо неї.

Проте, у мотивувальній частині своєї первинної касаційної скарги засуджена ОСОБА_4 вказувала про необхідність пом`якшення вироку, однак не зазначала повну назву судів, які постановили судові рішення щодо неї та дати постановлення таких судових рішень, які вона вважала за необхідне переглянути, що позбавило суд касаційної інстанції можливості визначитися з предметом оскарження.

Крім того, у поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просила суд пом`якшити вирок на 5 років пробацій, дати шанс повернутися до дітей, також просила допомогти, що не узгоджувалось із положеннями ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також, причиною для залишення без руху касаційної скарги ОСОБА_4 слугувала невідповідність ч. 5 ст. 427 КПК України, якою передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються, оскільки остання не надала до скарги копії (копій) судового рішення (судових рішень), що постановлені в кримінальному провадженні стосовно неї, тому без наявності копій судових рішень, перевірити її доводи у скарзі було неможливим.

До того ж, всупереч вимогам частини 2 статті 427 КПК, якою передбачено, що у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, у первинній касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 взагалі не вказувала на конкретні порушення закону, що могли бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судом (судами) при його (їх) постановленні, та не зазначала, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду (судам) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані обставини позбавляли суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги засудженої.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2024 року засуджена подала клопотання, яке суд розцінює як процесуальний документ, поданий на усунення недоліків касаційної скарги, в якій остання не дотрималась вищезазначених положень КПК.

Так, зі змісту зазначеного документу, поданого на усунення недоліків, вбачається, що ОСОБА_4 , серед іншого, не погоджується із вироком Київського районного суду від 04 жовтня 2023 року.

Разом із тим, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК України, предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може бути рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 , або тільки рішення суду апеляційної інстанції щодо неї, прийняте за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції. Проте, жодних відомостей про рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 у поданому на усунення недоліків клопотанні знову не зазначила.

При цьому, пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями статті 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, у документі, поданому на усунення недоліків касаційної скарги, ОСОБА_4 висловлює твердження про жаль з приводу вчиненого, просить звернути увагу, що має п`ятеро дітей, просить суддів пом`якшити вирок та дати шанс довести, що вона виправиться та не залишитись байдужими до дітей, водночас, знову не наводить конкретних порушень із вказівками на незаконність чи необґрунтованість судового (судових) рішення (рішень), ухваленого (ухвалених) судом (судами), які б, з огляду на положення статті 438 КПК України, могли би бути підставою для скасування або зміни судового рішення (рішень) судом касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, ОСОБА_4 у вступній частині документу, поданого на усунення недоліків касаційної скарги, просить переглянути її апеляційну скаргу і пом`якшити вирок суду першої інстанції, не заявляючи при цьому будь-яких вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції, що не узгоджується з положеннями вищезазначеної статті, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги та позбавляє можливості Суд касаційної інстанції визначитись із предметом касаційного перегляду.

До того ж, відповідно до частини 5 статті 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Засуджена ОСОБА_4 у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі вказала, що долучає копію вироку апеляційного суду, проте, ані копії вироку суду апеляційної інстанції, про який вказала, ані вироку суду першої інстанції, про який зауважувала в мотивувальній частині, не долучила.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 , особі яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3