Провадження № 1-кп/0203/449/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_14 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_15 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_18 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000350 від 10.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

До суду від прокурора надійшло чотири клопотання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

Так, обвинувачені, кожен окремо, можуть переховуватися від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів та усвідомлюють, що у разі визнання їх винуватими їм може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до тринадцяти років. Також, обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показів або відмови від них, оскільки їм достовірно відомо їх місце мешкання, а також, незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Крім того, не маючи постійного джерела доходів, обвинувачені можуть знов вчинити з корисливих мотивів інше кримінальне правопорушення, оскільки були у складі організованої групи, зокрема, вчиняли крадіжки, грабежі, вимагання саме з корисних спонукань.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочинів із застосуванням насильства та погроз його застосування над потерпілими, прокурор вважав, що підстави для визначення розміру застави відсутні.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_18 заперечував щодо продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно його підзахисного, зазначивши про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Лише тяжкість покарання не може бути підтвердженням ризику переховування обвинувачених від суду. Також вважав, що до обвинуваченого може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі продовження строку тримання під вартою просив визначити розмір застави.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 огли, ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 заперечувала щодо продовження строків запобіжного заходу відносно її підзахисних, зазначивши про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Лише тяжкість покарання не може бути підтвердженням ризику переховування обвинувачених від суду. Обвинувачені не здійснювали та не здійснюють впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Ані свідки, ані потерпілі із заявами про це до правоохоронних органів не зверталися. Про ймовірність вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення не може свідчити воєнний стан в країні та відсутність у обвинувачених постійного джерела доходів. Кожен з обвинувачених до затримання працювали не офіційно та мали постійне місце проживання. У разі продовження строку тримання під вартою просила визначити розмір застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 заперечувала щодо продовження строку запобіжного заходу відносно її підзахисного, зазначивши про те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Обвинувачений майже рік тримається під вартою. Також. вказала, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до затримання працював не офіційно та має постійне місце проживання. Враховуючи зазначене, захисник просила визначити розмір застави обвинуваченому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_19 заперечував щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених та просив обрати їм більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування зазначеного вказав, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_15 заперечував щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, просив обрати більш м`які запобіжні заходи або визначити розмір застави.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримали позицію своїх захисників.

Інші обвинувачені заперечували проти задоволення клопотань прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, думку потерпілого, представника потерпілого, обвинувачених та захисників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії підготовчого судового провадження і обвинуваченим вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», суд не входить в перевірку «обґрунтованості підозри».

Згідно ч.2 ст.177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2023 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.05.2023 року, дію якого було продовжено, зокрема ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року до 31 березня 2024 року, включно.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують їх особу.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 огли раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, місце проживання зареєстровано в м. Харкові.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, не одружений, з середньою освітою, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, місце проживання зареєстровано в Харківській області.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, а також, відсутня реєстрація місця проживання.

Обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за межами м. Дніпра.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, а ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , крім зазначених, ще за ч. 1 ст. 263 КК України. За вказані кримінальні правопорушення, зокрема, найтяжче, передбачене ч. 5 ст. 186 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі строком до 13 років з конфіскацією майна, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує їм у разі доведеності вини, можуть переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги характер інкримінованих правопорушень, ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачені можуть вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь, аби уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних учасників провадження та дослідження їх судом.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також свідчить кількість ймовірно скоєних обвинуваченими кримінальних правопорушень, діяльність у складі організованої групи та те, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, постійного джерела доходу не мають, отже можуть продовжити злочинну діяльність чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються. Злочини, що їм інкриміновані, є, зокрема, злочинами проти власності та проти волі, честі і гідності особи, вчинені з корисливих мотивів, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, судом враховується характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням наведеного, доводи захисників про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченим міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинувачених строку тримання під вартою.

Крім того, суд зазначає, що на сьогоднішній день, судовий розгляд по кримінальному провадженню не розпочато.

Доводи захисників про наявність у обвинувачених постійного місця проживання та не офіційне працевлаштування до затримання, хоча і можуть мати місце, проте вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинувачених та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено. Зокрема і відсутні дані щодо наявності хронічних хвороб у обвинувачених або погіршення стану здоров`я, які були б несумісні з триманням під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на 60 днів.

Крім того, враховуючи конкретні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає обвинуваченим розмір застави при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 травня 2024 року, включно.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 травня 2024 року, включно.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 травня 2024 року, включно.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 травня 2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1