АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/1116/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000186, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, тимчасово не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2023 близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , проходила поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .. В цей час у неї виник умисел на незаконне проникнення до неогородженої території вище вказаного домоволодіння та до приміщення житлового будинку з метою переночувати. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вона порушує конституційне право на недоторканість житла, передбачене статтею 30 Конституції України, реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, діючи умисно, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний, протиправний характер та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, будучи впевненою, що за нею ніхто не спостерігає та вона залишиться непоміченою, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника підійшла до території вищевказаного будинку, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу, зайшла на неогороджену територію приватного подвір`я. В подальшому, знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , підійшовши до приміщення житлового будинку, пошкодила навісний замок вхідних дверей та проникла в середину приватного приміщення з метою переночувати, де знаходилася там до моменту коли її було помічено.

Таким чином ОСОБА_4 було вчинено кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України, а саме незаконне проникнення до житла.

Після надходження до суду та вивчення матеріалів справи було встановлено, що обвинувальний акт містить клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику осіб.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні в порядку спрощеного провадження залишено без задоволення та постановлено про розгляд справи в загальному порядку з проведення підготовчого судового засідання, та призначенням в подальшому справи до розгляду по суті.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, проте надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Надані нею свідчення під час досудового розслідування підтримує в повному обсязі.

Суд бере до уваги, що у відповідності до положень ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

При цьому, прокурор та обвинувачена не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченої та роз`яснено їй суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченій про те, чи зрозуміле їй обвинувачення, чи визнає вона себе винною і чи бажає давати показання.

На зазначене питання обвинувачена ОСОБА_4 повідомила, що обвинувачення їй зрозуміле, свою вину вона визнає повністю та бажає давати суду показання.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження.

Прокурор зазначила, що враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, добровільності позиції обвинуваченої, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачена розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, що підтверджується її показанням, наданими у судовому засіданні, вона вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодилася.

Судом у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор та обвинувачена зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченої, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченої.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що дійсно вона без дозволу потерпілої незаконно проникла до її будинку, де в подальшому три рази переночувала. Виявили її там сусіди та дільничний офіцер поліції. На даний час вона покинула вказаний будинок, забрала свої речі, прибрала все в будинку. Більше таких дій не вчинятиме, висновки зробила. Також додала, що працює по найму та в рахунок оплати отримує здебільшого продукти харчування.

Судом, з урахуванням думки прокурора та обвинуваченої, вивчено наявні у матеріалах справи докази, які характеризують обвинувачену, а саме:

-витяг з ЄРДР №0000186 від 30 вересня 2023 року;

-інформацію про судимість від 28 вересня 2023 року ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судима;

-лист комунального некомерційного підприємства « Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради №348 від 29 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває;

-лист Ананьївської міської ради №04-37/2414 від 29 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 не є депутатом Ананьївської міської ради;

-довідку Ананьївської міської ради №127 від 28 вересня 2023 року, відповідно до якої відомості про склад сім`ї ОСОБА_4 не відомі;

-характеристику №128 від 28 вересня 2023 року, видану Ананьївською міською радою на ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_2 . За час проживання за вказаною адресою скарг на неї не надходило;

-лист Подільського РС №1 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області №839/28/1-23 від 29 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 на обліку у вказаному секторі не перебувала та не перебуває;

-лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29 вересня 2023 року, згідно якого ОСОБА_4 не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , до лав ЗСУ не призивалася;

-копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 26 травня 2008 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-копію реєстраційного номера облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_4 - НОМЕР_2 ;

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило.

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор Любашівської окружної прокуратури пояснила, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, просила визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні зазначеного кримінального проступку, при цьому враховуючи особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити їй покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі. При цьому, із застосуванням положень ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судових дебатах зазначила, що свою вину у вчиненні інкримінованого проступку вона визнає. Усвідомила неправильність та протизаконність свого вчинку, у скоєному щиро розкаюється, просить її суворо не карати, просила дати їй умовний строк.

В останньому слові обвинувачена зазначила, що у скоєному вона розкаюється.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального проступку, дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, тобто, незаконне проникнення до житла.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.12 КК України діянням, вчиненим ОСОБА_4 , є ч.1 ст.162 КК України, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Санкцією частини 1 статті 162 КК України передбачено накладення на особу покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченої, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 , має не стабільний дохід та, працюючи по найму, в рахунок оплати отримує здебільшого продукти харчування, власного майна не має, вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення їй покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 3 статті 76 КК України визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

З урахуванням викладеного, покарання яке має бути призначено ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість вчиненого нею діяння, особу винної, та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.76 КК України.

Частиною 4 статті 76 КК України, визначено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Процесуальні витрати на залучення експерта згідно матеріалів справи відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні речові докази відсутні.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, ст.ст.1, 12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 162 ч.1 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.ч.1, 3 ст.75 КК України засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності із п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В силу положень ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк засудженій, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 01 квітня 2024 року.

Процесуальні витрати на залучення експерта згідно матеріалів справи відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1