Справа № 569/6130/24
УХВАЛА

10 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000029 від 17.02.2023 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.

Під час розгляду обвинувального акту, прокурор ОСОБА_3 подав письмові клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 ОСОБА_5 та застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на 60 днів, покликаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити своєчасного здійснення контролю за місцем перебування обвинувачених, а також не забезпечить вчинення ними дій спрямованих на спотворення будь-яких документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконний їх вплив на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав викладених у письмових запереченнях, вказавши на необґрунтованість заявлених ним ризиків та просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання так, як ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на своєму утриманні п`ятьох малолітніх дітей, постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Наміру уникати явки до суду, чинити тиск на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні не має, спотворювати речі чи документи також наміру не має, оскільки усі необхідні докази уже вилучені та зібрані стороною обвинувачення. Окрім того перебуваючи під домашнім арештом у певний період доби, жодним чином його не порушував.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на необґрунтованість заявлених ним ризиків та просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання так, як ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Наміру уникати явки до суду, чинити тиск на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні не має. Перебуваючи під домашнім арештом у певний період доби, жодним чином його не порушував.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав викладених у письмових запереченнях, посилаючись на необґрунтованість заявлених ним ризиків та необґрунтованість підозри ОСОБА_6 . Просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання так, як ОСОБА_6 є пенсіонером, раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Наміру уникати явки до суду, чинити тиск на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, спотворювати речі чи документи не має. Перебуваючи під домашнім арештом у певний період доби, який на даний час закінчився, жодним чином його не порушував.

Представник потерпілого в судовому засіданні розгляд вказаних клопотань прокурора просив розглянути судом на власний розсуд.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно, повно, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В обґрунтування клопотання, як на підставу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1- 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, спробі переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 за ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України, які за ступенем тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

13.02.2024 ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 22.00 год по 07.00 год та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено відповідні обов`язки, строк якого судом було продовжено до 10.06.2024.

16.02.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 23.00 год по 06.00 год та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено відповідні обов`язки, строк якого закінчився 16.04.2024.

Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачуються, наявність у них постійного місця проживання та реєстрації, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_4 має на своєму утриманні п`ятеро малолітніх дітей, одна з яких має захворювання псоріаз та згіно рекомендацій лікаря потребує постійні виїзди до інших областей на лікування разом з її батьком ОСОБА_4 , який є її законним представником. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є особами похилого віку, які потребують постійного спостереження лікаря. Зокрема ОСОБА_6 має кризовий перебіг гіпертонічної хвороби ІІІст., р.4. Окрім того суд враховує те, що під час перебування під домашнім арештом обвинувачені його умови не порушували.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».

З урахуванням викладеного, проаналізувавши доводи прокурора, враховуючи характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі ст. 179 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно останніх запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який здатний запобігти названими прокурором ризикам та забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Саме така вказана правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 по справі "Харченко проти України", де вказано, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обов"язково має бути розглянута можливість застосування інших ( альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинувачених, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Даних, які б вказували на неможливість застосування такого запобіжного заходу відносно обвинувачених не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 315, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із працівниками КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Рівненської міської ради, які допитані в якості свідків, виключно щодо обставин вказаного кримінального провадження.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із працівниками КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Рівненської міської ради, які допитані в якості свідків, виключно щодо обставин вказаного кримінального провадження.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із працівниками КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Рівненської міської ради, які допитані в якості свідків, виключно щодо обставин вказаного кримінального провадження.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити до 09.08.2024 року включно.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області (м. Рівне, вул. Героїв поліції, 4), відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подано під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя