Номер провадження 11-сс/816/185/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

представника заявника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2024 року узадоволенніскарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 12 грудня 2023 року про вчинення злочинів, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що у заяві ОСОБА_7 зазначає про вчинення слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 376, ч. 3 ст. 382 КК України, проте не вказує, які саме обставини свідчать про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а фактично, висловлює незгоду з процесуальними діями та рішеннями під час розгляду його скарг.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати службових осіб Сумської обласної прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою від 12 грудня 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановленою без дотримання вимог діючого кримінального процесуального законодавства України.

Апелянт зазначає, що своє рішення про відмову у задоволенні його скарги слідчий суддя вмотивував тим, що у поданій ним заяві відсутні відомості, які дійсно вказують, що мали місце дані кримінальні правопорушення, посилаючись, при цьому, на правові висновки Верховного Суду, які обов`язковими до застосування у справах відповідної категоріє не є, в той час як ст. 214 КПК України встановлено обов`язок слідчого або прокурора за заявою про вчинення злочину внести дані до ЄРДР, а надання оцінка обґрунтованості заяви про вчинення злочину, законом не передбачено. У даному випадку ті обставини, що за його заявою про вчинення злочинів дані до ЄРДР внесені не були, свідчать про бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка безпідставно не була встановлена слідчим суддею.

Крім того, апелянт зазначає, що у своїй заяві він чітко вказував, що одним із злочинів, який вчинено слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, є невиконання судового рішення, а саме, ухвал Зарічного районного суду м. Суми від 10 вересня 2023 року та 24 вересня 2023 року, постановлених на його користь під час досудового розслідування кримінального провадження №0000219 від 11 листопада 2021 року. При цьому, саме Сумська обласна прокуратура здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, і саме на зазначений орган покладено обов`язок здійснювати нагляд за додержанням законів органів, які проводять досудове розслідування. Однак, у порушення вимог закону, службові особи Сумської обласноїпрокуратур свої обов`язки належним чином не виконують і приховують вчинення щодо нього злочинів слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, що свідчить не тільки про бездіяльність, а й про допущену службову недбалість. Крім того, при розгляді його скарги було з`ясовано, що злочин, про який він зазначав у заяві, полягає саме у невиконанні судових рішень, за що ч. 3 ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність, і за наявності даного факту, слідчий суддя не вмотивував, які ще відомості з цього приводу він мав викласти у своїй заяві.

За таких обставин, апелянт вважає, що оскільки при прийнятті рішення вищезазначені обставини слідчим суддею враховані не були, вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, заявника ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною, обгрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_7 до Сумської обласної прокуратури заяви про вчинення злочинів, останній, вказував на існування декількох рішень слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми, якими було зобов`язано слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР розглянути подані ним клопотання та прийняти по ним відповідні процесуальні рішення по кримінальному провадженню №0000219, яке було розпочато за фактом застосування до останнього недозволених методів під час досудового розслідування та спричинення тілесних ушкоджень, проте, на виконання судових рішень, він так і не отримав рішень слідчих за результатом розгляду таких його клопотань.

При цьому, сам заявник у заяві вказував на прийняття рішення про відмову у визнанні його потерпілим та про закриття даного кримінального провадження №0000219 від 11 листопада 2021 року.

На думку заявника, зазначені обставини свідчили про вчинення слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 376, ч. 3 ст. 382 КК України.

У зв`язку з тим, що дані до ЄРДР внесені не були, заявник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12 грудня 2023 року та просив зобов`язати уповноважену особу Сумської обласної прокуратури такі дані до ЄРДР внести.

За результатом розгляду вказаної скарги, з врахуванням відповіді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури про відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 про вчинення злочинів від 12 грудня 2023 року, у зв`язку з відсутністю в ній відомостей, які б свідчили про наявність ознак кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги останнього задоволенню не підлягають, з посиланням на те, що заявник у своїй заяві не вказує обставин, які свідчать про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а фактично, висловлює свою незгоду з процесуальними діями та рішеннями під час розгляду його скарг.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обгрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Кримінальним кодексом України передбачено кримінальну відповідальність по:

- ч. 1 ст. 365- за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб;

- ч. 1 ст. 366- за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів -;

- ч. 1 ст. 376за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення якщо вони перешкодили запобіганню кримінальному правопорушенню чи затриманню особи, яка його вчинила, або вчинені особою з використанням свого службового становища;

- ч. 3 ст. 382 - за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Що стосується ч. 3 ст. 364 КК України, то колегія суддів зауважує, що зазначену частину статті виключено на підставі Закону№ 746-VII від 21 лютого 2014 року.

Кожна із вищевказаних статей Кримінального кодексу України визначає окремий склад злочину, що має свої складові: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивна сторону, і особа, яка звертається із заявою, має розкрити суть та зазначити обставини, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, а у даному випадку у заяві ОСОБА_7 такі відомості відсутні, що і було вірно враховано слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення.

При цьому, апелянт не наводить додаткових обставин, які залишились поза увагою та не були враховані слідчим суддею, тобто, доводами апеляційної скарги правильність висновків оскаржуваної ухвали жодним чином не спростовано, тобто, під час апеляційного розгляду підстав, за яких скарга ОСОБА_7 підлягала до задоволення, колегією суддів встановлено не було.

Крім того, колегія суддів погоджується, що врахування слідчим суддею правового висновку Верховного Суду висловленого у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 провадження № 51-4229км20, про те, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, є цілком обґрунтованим, оскільки відповідно до п.п.5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах ВС, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, колегія суддів зауважує, що така правова позиція Верховного Суду кореспондується з положеннями ст. 214 КПК України, якою передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

У даному випадку для висновку, що службовими особами Сумської обласної прокуратури допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 12 грудня 2023 року про вчинення злочинів, підстав немає, за відсутності достатніх даних, які б свідчили про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, за якими не ведеться досудове розслідування.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми 17 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без зміни, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4