Справа № 308/9399/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001363 від 30.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Краматорськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , вдівця, тимчасово не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі стт.75 КК України звільненого від відбування покарання строком на 1 рік; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою придбання наркотичної речовини для власного вживання, достовірно знаючи про пряму заборону на придбання, зберігання наркотичних речовин без передбаченого законом дозволу, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, у невстановленим досудовим розслідуванням місці придбав дерев`яний пристрій для куріння, всередині якого наявне нашарування, що містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено екстракт канабісу.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на зберігання наркотичної речовини без мети збуту, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що всередині дерев`яного пристрою для куріння наявне нашарування, що містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено екстракт канабісу, почав незаконно, без мети збуту, зберігати його при собі до зупинки працівниками Національної поліції України з метою перевірки документів. На запитання працівників поліції про наявність заборонених до обігу предметів або речовин ОСОБА_4 добровільно видав дерев`яний пристрій для куріння, який в подальшому було вилучено протоколом огляду місця події від 29.12.2023 року.

В ході зазначеного огляду у громадянина ОСОБА_4 було вилучено дерев`яний пристрій для куріння, всередині якого наявне нашарування, що містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено екстракт канабісу, маса якого становить 0,7991 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливих великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 року, становить невеликі розміри.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

29.05.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 на підставі ст. ст.468, 469, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, врахувавши частки не відбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року у виді позбавлення волі строком на 5 років та покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2023 року у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., які виконувати самостійно.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права за явлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, - незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, відноситься до категорії не тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 29.05.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 309 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Витрати по справі становлять 4 165,04 грн. за проведення судових експертиз дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. У відповідності до вимог ст.124КПК України документально підтверджені судові витрати по справі за проведення судових експертиз дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2024 року /справа 308/1534/24, провадження 1-кс/308/514/24/ - слід скасувати.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.05.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001363 від 30.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частки невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року у виді позбавлення волі строком на 5 років та покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2023 року у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., які виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави 4 164,04 гривень процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2024 року /справа 308/1534/24, провадження 1-кс/308/514/24/, - скасувати.

Речовий доказ по справі, а саме:

-люльку для куріння, пластикову коробку в середині, якої знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою 0,7991 г. знищити;

-один файл відеозаписів, який міститься на оптичному диску «DVD-R», залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Самсунг», який належить ОСОБА_4 , повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4ст.394КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилати учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6