Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/513/23
Провадження № 1-кп/382/29/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001358, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині АДРЕСА_3 в напрямку села Лебедівка, зі швидкістю близько 70 км/год. В цей час по узбіччю проїзної частини дороги по АДРЕСА_3 рухалася неповнолітня пішохід ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.1 підпункт "а", 2.3 підпункт "б", 2.9 підпункт "а", 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), а саме:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

- п. 2.1: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: - підпункт "а": посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - підпункт "б": бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9 водієві забороняється: - підпункт "а": керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.2: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_7 виявилися в тому, що він не маючи посвідчення водія відповідної категорії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості руху на даній ділянці дороги, не зміг відповідно оцінити дорожню обстановку та застосувати безпечні прийоми керування, під час руху в темний період доби на неосвітленій зовнішнім освітленням ділянці дороги, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на праве по ходу руху автомобіля узбіччя, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу внаслідок чого, біля будинку АДРЕСА_3 скоїв наїзд на неповнолітню пішохода ОСОБА_13 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. Смерть ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від численних переломів кісток скелету з розвитком крововтрати. Численні переломи кісток скелету з розвитком крововтрати, як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 підпункт "а", 2.3 підпункт "б", 2.9 підпункт "а", 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків у вигляді смерті потерпілої.

Крім цього, ОСОБА_7 31 жовтня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по АДРЕСА_3 , скоїв наїзд на неповнолітню пішохода ОСОБА_13 яка рухалася по узбіччю проїзної частини дороги вулиці Кравченка. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Після скоєння наїзду на пішохода, ОСОБА_7 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, допустивши порушення вимог пункту 2.10 "а", "б", "г", "д" та "е" Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), а саме:

- п. 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

- підпункт "а": негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

- підпункт "б": увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

- підпункт "г": вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

- підпункт "д": повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

- підпункт "е": вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились у тому, що він, маючи об`єктивну змогу усвідомити, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_13 опинилася в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан та небезпечний для життя стан, достеменно знаючи, що після наїзду потерпіла отримала тілесні ушкодження та залишилася на проїзній частині, маючи можливість, викликати швидку медичну допомогу та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, будучи зобов`язаним надати допомогу та піклуватись про потерпілу, яка перебуває в безпорадному стані, в результаті отриманих тілесних ушкоджень та яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, свідомо порушуючи вимоги пункту 2.10 підпункти "а", "б", "г", "д" та "е" Правил дорожнього руху, не зупиняючись, зник з місця ДТП в невідомому напрямку, залишивши без допомоги потерпілу ОСОБА_13 в небезпечному для життя стані.

Встановлено, що внаслідок подій, що мали місце 31.10.2022, неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 , були нанесені крім інших, тілесні ушкодження такі як "перелом шийного відділу хребта між 2 та 3 шийними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв`язкового апарата та пошкодженнями спинного мозку", які є безумовно смертельними, гак як навіть при наданні травмованій "своєчасної кваліфікованої медичної допомоги" зберегти її життя при наявності пошкоджень спинного мозку на вказаному рівні шийного відділу хребта - не є можливим.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України не визнав; заперечив факт керування ним в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Цивільний позов визнав частково. На початку судового розгляду обвинувачений відмовився давати показання з посиланням на статтю 63 Конституції України. Після допиту свідків, потерпілих, дослідження письмових доказів, обвинувачений повідомив, що він бажає давати показання. Суд додатково роз`яснив обвинуваченому положення статті 63 Конституції України, на що обвинувачений повідомив, що він розуміє ці положення, але все одно бажає давати показання.

Обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 31 жовтня 2022 він з цивільною дружиною ОСОБА_14 біля 12-ої год подзвонили своїм знайомим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які проживають у сусідньому селі Годунівка, і попросили залишити у них свою дитину ОСОБА_17 , оскільки їм було необхідно поїхати до м. Яготин змінити резину на автомобілі. Він з ОСОБА_18 виїхали на власному автомобілі ОСОБА_19 сріблястого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , залишили дитину у знайомих, поїхали на шиномонтаж, змінили резину, заїхали до суду біля 14 години, де ОСОБА_7 виступав свідком у справі. Після суду близько 16-ої години обвинувачений з дружиною заїхали до магазину АТБ, де придбали пляшку коньяку та пляшку пива (об`єм пляшки коньяку обвинувачений не пам`ятає, об`єм пляшки пива 2л), і біля 17-ої години поїхали до ОСОБА_20 забрати дитину. Коли приїхали до будинку Марусової (с. Годунівка), зникло світло і обвинувачений з дружиною вирішили залишитися в будинку провести час, де посиділи біля години. На запитання чи вживав обвинувачений там алкогольні напої обвинувачений відповів "да", а саме коньяк разом з ОСОБА_21 ("коли сідали за стіл ми випили по стопці, а потім коли я вже збирався додому теж випив стопку"). Випив дві стопки коньяку (об`єм стопки 20-25 мг). Пиво обвинувачений не пив, його пили жінки. Потім, дружина обвинуваченого залишилася, а він вирішив поїхати до свого будинку, оскільки необхідно було протопити будинок, світла ще не було. Він поїхав на власному автомобілі (Ланос сріблястого кольору) біля 17-ої години додому ( АДРЕСА_2 ). Обвинувачений протопив будинок, що зайняло у нього біля години, і біля 18-ої години поїхав назад до знайомих, щоб забрати дружину і дитину. Коли повернувся до будинку знайомих (с. Годунівка), з`явилося світло, а ОСОБА_22 попросив обвинуваченого купити ще коньяку. Потім обвинувачений на своєму автомобілі поїхав разом із ОСОБА_22 до магазину в с. Жоравка, де купили ще пляшку коньяку. Потім вони разом повернулися автомобілем до будинку знайомих в с. Годунівка. Під час поїздки до магазину, яка зайняла біля 15 хв, за кермом перебував обвинувачений. Повернулися із магазину до 19 години. Потім вони всі домовилися поїхати в "гості" до місця проживання обвинуваченого в с. Жоравка, провести час там. Після цього, вони вчотирьох ( ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 ) та їх діти сіли у два автомобіля і близько 19 години поїхали. Коли приїхали до будинку, де проживав обвинувачений, побули там біля 20 хвилин, жінки пили пиво, ОСОБА_25 , а ОСОБА_7 підкидав дрова. В цей час обвинувачений ОСОБА_26 і пиво не вживав. Потім він вийшов на вулицю і йому зателефонував його знайомий ОСОБА_27 із ОСОБА_28 , їхати до якого обвинувачений не планував, прізвище його обвинувачений не пам`ятає, з яким ОСОБА_7 біля п`яти днів не бачився і який проживає в межах м. Яготин, назву вулиці обвинувачений не знає. Потім з метою поспілкуватися зі знайомим ОСОБА_29 обвинувачений біля 20 години поїхав до нього в м. Яготин власним автомобілем ОСОБА_30 , оскільки вони дружили та періодично приїжджали один до одного. Коли обвинувачений приїхав до знайомого, ОСОБА_29 повідомив, що у нього закінчилася кава і вони вирішили поїхати на вокзал купити каву, за кермо автомобіля Цаплія сів ОСОБА_29 , який хотів перевірити нові диски, і вони поїхали на вокзал м. Яготина до магазину "Престиж", де купили каву та пачку цигарок, алкогольні напої не купували. Потім випили каву і поїхали назад до будинка ОСОБА_29 , який їхав за кермом. Потім постояли біля будинку 10-15 хв, заходили в гараж біля 10 хв (до будинку не заходили), і ОСОБА_7 біля початку 21 години сів за кермо свого автомобіля і поїхав додому в с. Жоравка. Під час поїздки обвинуваченому зателефонували із дому ( ОСОБА_18 та ОСОБА_31 ) та поцікавилися де він, ОСОБА_7 повідомив, що їде додому. Потім по дорозі обвинувачений заїхав до магазину в с. Сулимівка, купив пляшку пива (1,8л), випив кави, перекурив та поїхав додому біля 21 години, точного часу не пам`ятає. Потім обвинувачений приїхав додому, віддав пляшку пива жінкам, перебував в будинку 30-40 хв, а потім йому подзвонив ОСОБА_29 , до якого ОСОБА_7 вже їздив в м. Яготин, який ремонтував машину та сказав, що "скучно", "приїжджай в гості". Потім біля 22 години обвинувачений сів за кермо і поїхав до ОСОБА_29 в напрямку м. Яготин. Через деякий час, керуючи автомобілем в напрямку м. Яготин по дорозі зі сторони с. Годунівка та в`їхавши в с. Сулимівка, обвинувачений доїхав до плавного затяжного повороту та побачив, що у зустрічному напрямку ближче до центру дороги їхала "фура" з причепом "на дальньому світлі". Обвинувачений побачив її за метрів 300-350, коли його автомобіль та "фура" під`їжджали до зі своїх сторін до повороту; було темно опадів не було. Транспортні засоби "зустрілися" у центрі повороту. Обвинувачений реагував на "дальнє світло" вантажного автомобіля та "поморгав йому" (до цього обвинувачений рухався із ближнім світлом фар), коли він почав на нього "світити" (в цей момент до вантажного автомобіля було біля 200 метрів), однак водій "фури" не реагував та тримався ближче сторони руху обвинуваченого. Потім обвинувачений, який рухався зі швидкістю біля 60-80 км/г (приблизно через 15 сек), почав "уходити від зіткнення" вправо і, в той момент коли транспортні засоби проїжджали один біля одного, обвинувачений "взяв до обочини ще більше, щоб він мене не зачепив", і в цей момент "відбувся удар". За словами обвинуваченого, в момент коли транспортні засоби розминалися, світло фури "минає мою машину" і через секунду відбувся удар. В момент удару обвинувачений почав гальмувати. Обвинувачений подумав, що по "касательній" зачепив по лівій стороні "фуру", у автомобіля "відвалилося дзеркало" (обвинувачений це одразу помітив), потім автомобіль обвинуваченого "на обочину кинуло" (права сторона "пішла юзом") та "боком поставило", потім автомобіль "поплив" по узбіччю та вирівнявся. Автомобіль обвинуваченого не зупинявся (призупинився десь до 30 км/г), а "фура" зупинилася (обвинувачений почув звук гальмування її шин). Обвинувачений подумав, що зачепив фуру. Після того, як автомобіль вирівнявся на дорозі, обвинувачений продовжив свій рух в напрямку м. Яготин. Потім доїхав до перехрестя та повернув ліворуч (не продовжив рух в напрямку свого знайомого), щоб заїхати на трасу Київ-Харків. Після повороту ОСОБА_7 проїхав декілька кілометрів та, не доїхавши до траси, зупинився перевірити стан автомобіля (через 5-7 хв. з моменту події). Потім обвинувачений вийшов із автомобіля та за допомогою ліхтарика на телефоні оглянув свій автомобіль та побачив ушкодження: розбита ліва фара (розбите скло лівої фари ближнього світла, яка продовжувала світити); відсутність шматка переднього бампера сріблястого кольору; відсутнє дзеркало заднього виду з боку водія; пошкоджено ліве крило біля фари; тріщини на лобовому склі ("лопнуло скло") у вигляді "павутинки" зі сторони водія у нижній частині, що проглядається водієм. Потім обвинувачений продовжив рух на трасу з метою поїхати додому ("по колу можна вернутися додому"), але передумав та подзвонив до своєї матері, яка мешкає за півгодини їзди в с. Шрамківка, повідомив її, що скоро приїде. Також по дорозі подзвонив своєму діду та сказав йому, щоб він його звідти забрав, оскільки автомобіль обвинувачений залишить у матері. Потім приїхав до подвір`я матері в с. Шрамківка, поставив автомобіль у дворі (який був час доби не дивився), діда ще не було, зайшов до будинку, про те, що сталося, нікому не сказав. Зазначив, що коли їхав з дідом додому, то йому телефонував дільничний ОСОБА_32 , який запитав де він перебуває та де його автомобіль, на що він повідомив, що автомобіль розбитий в Шрамківці, а він їде додому. Повідомив, що в ОСОБА_33 зачепив фуру, сам нічого не зрозумів, обвинувачений не зупинився та уїхав. На що дільничний відповів, що заїде до обвинуваченого додому. Із с. Шрамківка поверталися іншою дорогою, де відбулася ДТП. Дід завіз обвинуваченого додому, де обвинувачений повідомив дружині, що автомобіль знаходиться в с. Щрамківка зламаний. Потім дружина лягла спати, а обвинувачений чекав дільничного. Потім йому зателефонував сусід і розповів, що відбулося на місці ДТП, повідомив, що там перебуває швидка та поліція. Зранку близько 05 год. 30 хв. до обвинуваченого приїхали працівники поліції. Щодо свого водійського стажу обвинувачений зазначив "великий, смотря как считать великий". Обвинувачений постійно проїжджає цією ділянкою дороги, йому відомий цей поворот. Щодо моменту, коли обвинуваченого "засліпило фарами", зазначив, що після того як два автомобіля (фура та Ланос) вирівнялися на дорозі назустріч було біля 200 метрів і фари вантажного автомобіля почали вже "на мене світити"; в цей момент він нічого не бачив ("попереду біла стіна"), дорогу трохи бачив і почав від нього вправо уходить (бачив, що уходив до узбіччя, кінець дороги та початок узбіччя); після того, як транспортні засоби розминулися, відчув удар. За словами обвинуваченого в момент ДТП він бачив, що заїхав "півметра" на узбіччя правими колесами; коли проїхав кабіну фури почав гальмувати; відбувся один удар по лівій стороні. Потім обвинувачений почув звук гальмування вантажного автомобіля, побачив, що на ньому загорілися стоп-сигнали, вирішив не зупинятися і поїхав далі, оскільки обвинувачений посвідчення водія не отримував і він боявся виклику працівників поліції, які б виписали йому штраф та забрали автомобіль на штрафний майданчик. На запитання чи він вирішив втекти з місця події обсинувачений відповів "ну да". Також обвинувачений зазначив, що крім випитого ним коньяку до моменту приїзду поліції та проходження огляду на наступний ранок алкогольних напоїв не вживав.

Потерпіла ОСОБА_9 (мати загиблої ОСОБА_13 ) зазначила, що 31.10.2022 вона перебувала за місцем свого проживання ( АДРЕСА_4 ) та її донька ОСОБА_34 попросилася гуляти і після 18 год пішла з подругою ОСОБА_35 до своїх друзів однолітків в сторону с. Жоравка. Після 22 год вона не спала та чекали доньку, а до будинку під`їхали ОСОБА_36 та ОСОБА_37 (дідусь та бабуся ОСОБА_38 ) та повідомили що її доньку збила машина, подробиць не повідомили. Вона сіла до них в машину та поїхали на місце події. Коли приїхали, це було в її ж АДРЕСА_3 , то було темно, поруч були будинки, потерпіла побачила, що дитина лежала на проїзній частині траси, головою на узбіччі з відкритими очима без кросівка та носка, над нею стояла Наконечна, яка потім повідомила, що якась машина зззаду налетіла та збила Віку, яка йшла коло неї. На місці події потерпіла бачила сріблясті деталі та обломки автомобіля, на дорозі було скло. Де подівся винуватець потерпілій було невідомо; бачила, що в напрямку с. Жоравка стояла фура. Що було далі потерпіла не може сказати, не пам`ятає. На ранок її повідомили, що винуватця знайшли.

Потерпілий ОСОБА_10 (батько загиблої ОСОБА_13 ) повідомив, що у день події його донька ОСОБА_39 попросилася гуляти та після 18 год пішла. Він ввечері перебував вдома з дружиною, коли ОСОБА_40 та ОСОБА_41 приїхали та сказали їхати в сторону с. Жоравка, подробиць не пояснили. Коли потерпілий приїхав на місце події, дитина лежала на дорозі без кросівка. Водія, який спричинив ДТП, на місце події не було. Донька була тепла, чи була вона жива він не знає. Потерпілий бачив на місці ДТП обломки (частину бампера, автомобільне дзеркало).

Потерпіла ОСОБА_11 (рідна сестра загиблої ОСОБА_13 ) повідомила, що 31.10.2022 року вона та її сестра ОСОБА_13 були вдома, ОСОБА_39 планувала піти до друзів, це в межах села, і вона пішла до них після 18 год, а вона залишилася вдома. Потім до 21 год вона кілька разів спілкувалася із загиблою по телефону. ОСОБА_39 мала повернутися додому в 22 год. Після 22 год приїхали ОСОБА_42 та закликали поїхати з ними і вона з батьками поїхали на місце події. Коли приїхали, на місце події була загибла, були ще люди, жінка робила масаж серця, Наконечна ОСОБА_43 сказала, що ззаду наїхала якась машина, яка потім поїхала. На місці події бачила розкидані уламки автомобіля. Потерпіла не вірила, що її сестра померла, сподівалася, що її врятують.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України, а також часткове визнання фактичних обставин, його вина доводиться показами допитаних у судовому засіданні свідків:

- показами допитаної в судовому засіданні в присутності законного представника та педагога свідка ОСОБА_44 , яка повідомила, що вона є подругою загиблої ОСОБА_13 та проживала з нею в одному с. Сулимівка. Свідок показала, що 31.10.2022 року вони разом зі ОСОБА_13 біля 19-20 год пішли до подруги, яка живе по АДРЕСА_3 . Дорогою зустріли двох знайомих хлопців та разом пішли до подруги. Спиртних чи слабоалкогольних напоїв там ніхто не вживав. Свідок була одягнута в блакитні джинси, світлі черевики і темну куртку, а ОСОБА_13 одягнута в чорні штани, чорні кросівки і синю джинсову куртку. Світловідбиваючих елементів на одязі не було. Свідок зазначила, що до 22-ї год вона зі ОСОБА_13 перебували у подруги і разом збиралися йти додому. Потім о 22-й год вони вийшли від подруги та продовжили рух правим узбіччям неосвітленої дороги (по АДРЕСА_3 ) в напрямку свого місця проживання (в сторону центра села). Свідок зазначила, що: на узбіччі була трава; вони удвох йшли близько одна до одної; свідок тримала ОСОБА_13 під руку, а вона перебувала праворуч від свідка; свідок йшла по асфальту, а ОСОБА_13 йшла "по траві". Під час руху, свідок бачила світло фури, яка їхала назустріч. Позаду себе свідок машин не чула і не бачила. Потім через деякий час свідок почула сильний удар, а коли повернулася, то побачила, що ОСОБА_13 "вже була на землі". За словами свідка удар був близько і вона не помітила чим її (свідка) зачепило (подумала, що мабуть зачепило дзеркалом) і "розвернуло". Свідок не зрозуміла, що сталося. Потім по напрямку їх руху розвернувся автомобіль, який збив Віку (машина "стояла боком і освічувала дорогу і я її побачила"), свідок побачила лежачу ОСОБА_13 і побігла до неї. Коли свідок бігла до ОСОБА_13 , автомобіль розвернувся і поїхав далі. За словами свідка, коли її вдарив автомобіль вона не впала, а її розвернуло боком. Потім, коли свідок стала прямо то побачила, що цей автомобіль стояв передом до роздільної полоси (демонструє як), потім здав назад і поїхав далі. За словами свідка, коли автомобіль був розвернутий, ОСОБА_13 лежала ближче до свідка, з автомобіля ніхто не виходив і його двигун постійно працював, він одразу розвернувся і поїхав в напрямку м. Яготин. Цей автомобіль був сірого кольору, і свідок не бачила водія та чи перебував у ньому ще хтось. Свідок вважає, що водій цього автомобіля бачив ОСОБА_13 , яка без свідомості лежала на дорозі ("як він міг не бачити людину, якщо він збив цю людину, вона була в нього на капоті, він її скинув з капоту і поїхав далі"). Фура зупинилася позаду руху свідка. Коли свідок підбігла до ОСОБА_13 остання була непритомна, свідок кричала і вийшов чоловік із будинку неподалік та підійшов (свідок дала йому свій телефон і викликали швидку допомогу), автомобіль, який бачила свідок на місці події, вже поїхав, а вона подзвонила своїй мамі (о 22 год 11 хв) та повідомила, що "збили Віку". На місці події до приїзду поліції вже була мати свідка, батьки ОСОБА_13 , чоловік, який вийшов з будинку, і водій фури. Також під`їжджав автомобіль і дві жінки намагалися надати медичну допомогу. На місці події свідок бачила уламки. Потім приїхала швидка, поліція;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_45 , який повідомив, що він працює водієм далекобійником, особа обвинуваченого йому невідома, жодних стосунків з ним не має, і готовий надати покази щодо аварії, коли "легковий автомобіль збив дівчину насмерть", точної дати не пам`ятає. Свідок показав, що подія відбулася ввечері в темну пору доби в Яготинському районі, назви села свідок точно назвати не може, оскільки були відсутні відповідні таблички, дорогу свідок не знає, оскільки раніше по ній не їздив. Свідок пам`ятає, що була суха погода, він керував в темну пору доби транспортним засобом Вольво ТІR з полупричепом з вантажем зі швидкістю біля 50 км/год в межах населеного пункту неосвітленою дорогою, яка була "чистою без кущів", недалеко від зупинки. На автомобілі свідка було увімкнуто ближнє світло фар. Свідок показав, що під час руху він побачив дівчину, яка йшла по лівій стороні, назустріч руху свідка по лівій стороні, обличчям до свідка (свідок бачив одну дівчину: "одна дівчина, другої не бачив"). Дівчину свідок побачив, коли світло його автомобіля її освітило ("це було метрів 30 максимум") і спостерігав він її "секунду чи долі секунди". В чому була одягнута дівчина свідок сказати не може. Дівчина, яку бачив свідок, йшла по краю проїзної частини. Свідок проїхав повз дівчини і вже тоді побачив, як назустріч із-за повороту виїжджає легковий автомобіль, який їхав одною правою стороною по газону ("і ще на такій швидкості по траві"). З цим автомобілем транспортний засіб свідка розминувся вже після проїзду дівчини ("зустрів через 100-200 метрів, пролетіла машина біля мене"). Швидкість цього легкового автомобіля свідок назвати не може; пам`ятає, що у нього "було ближнє світло". За словами свідка, легковий автомобіль однією стороною їхав по узбіччю; свідок не бачив яким чином він виїхав на узбіччя і причину цього ("там дорога з поворотом, він виїхав з повороту і зразу їхав по узбіччю"). Інших транспортних засобів в цей момент на дорозі не було. Уточнити деталі легкового автомобіля свідок не може, оскільки він не бачив автомобіль "який збив дівчину"; свідок бачив світло автомобіля, може сказати, що він легковий, однак марку та колір автомобіля назвати не може. Потім свідок подивився у дзеркало заднього виду, почув звук і побачив, як "через той автомобіль щось полетіло". Свідок почув звук удару, гальмування не було (звук гальмування свідок не чув, а чув тільки удар). Свідок подумав, що легковий автомобіль "на щось наїхав", і бачив, як з "автомобіля відлетіли якісь частини". Свідок одразу призупинив рух, оскільки побачив, що інший автомобіль "розвернуло, поставило боком", потім свідок зупинив свій транспортний засіб (він подумав, що від "того автомобіля щось одірвало чи він на щось наїхав, бо щось перелетіло через машину і тому він зупинився"; свідок це бачив у дзеркало заднього виду). Потім після зупинки свідок вийшов зі свого транспортного засобу та побачив, що легковий автомобіль стояв боком ("був боком", "практично поперек дороги", "його розвернуло"), а потім різко поїхав в сторону м. Яготин ("я якраз виліз бачу він зірвався і полетів далі"). Свідок також бачив, що у легкового автомобіля "опустилося скло з водійського боку", "виглянув силует" і потім "машина рванула і поїхала". Свідок одразу після зупинки закрив свій транспортний засіб та пішов на місце події, що зайняло у нього біля однієї хвилини. Коли свідок підійшов до місця події, легкового автомобіля вже не було, а свідок побачив, що на дорозі лежить дівчина обличчям вверх (відносно руху транспортного засобу свідка дівчина лежала на лівій стороні дороги). Коли свідок підійшов він одразу перевірив ознаки життя дівчини, її пульс (" ОСОБА_46 не було"), побачив на нозі дівчини рану, із якої не йшла кров, і вирішив, що вона мертва. На місці події була ще одна дівчина, яка кричала та плакала, була "в шоці" і нічого не розповідала. На місці пригоди на асфальті лежали запчастини від легкового автомобіля ("поворотнік", частини від фари, підкрильник). Потім підійшли сусіди "з крайньої хати", викликали працівників поліції, швидку допомогу і свідок чекав на них. Свідок також повідомив, що поки чекали, приїжджала лікар чи медсестра, яка намагалася реанімувати дівчину та підтвердила що, вона мертва. Потім приїхала швидка допомога, поліція та військові. Уламки легкового автомобіля, які були на місці події, залишалися на місці до їх фотографування працівниками поліції. Свідок був присутній на місці події "до кінця" та бачив, як працівники поліції робила заміри, фотографували, складали документи щодо аварії, давали документи свідку на підпис, він давав свідчення;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_47 , який повідомив, що він є цивільним чоловіком ОСОБА_48 та знайомим ОСОБА_7 , з яким почав спілкуватися, оскільки ОСОБА_49 спілкувалася із ОСОБА_50 (цивільної дружиною обвинуваченого). Свідок зазначив, що восени 2022 року, точно дати не пам`ятає, ОСОБА_50 попросила ОСОБА_51 посидіти з дитиною, поки вона з ОСОБА_7 поїдуть у справах. Потім вони привезли свою дитину ОСОБА_17 на автомобілі сірого кольору Ланос, яким користувався обвинувачений, та поїхали у справах в м. Яготин. Пізніше в цей день, десь біля 17-18 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_50 повернулися до них за дитиною із пляшкою коньяку та залишилися на деякий час. Чи був в цей момент ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння свідок сказати не може. Потім вони всі разом сиділи за столом та вживали алкогольні напої, жінки пили пиво (кількість пляшок пива свідок не пам`ятає), а свідок разом з ОСОБА_7 пили коньяк (об`єм пляшки свідок точно не пам`ятає, "мабуть 0,5") зі скляних стандартних чарочок. За словами свідка спочатку він наливав ОСОБА_26 однаково, собі й обвинуваченому. Потім свідок разом з ОСОБА_7 їздили на автомобілі обвинуваченого в магазин, де ОСОБА_7 придбав ще одну пляшку коньяку (за кермом був обвинувачений). Свідок бачив машину обвинуваченого, ушкоджень на ній не було, переднє скло було ціле. Хто саме запропонував поїхати за другою пляшкою коньяку, свідок не пам`ятає ("сиділи, сиділи.. давай візьмем ще одну бутилку коньяка, і поїхали"). Свідок ствердно відповів на питання, що необхідність поїздки за другою пляшкою коньяку була викликана тим, що перша закінчилася. Після їх повернення із магазину, ОСОБА_7 сказав, що йому потрібно їхати до себе додому топити піч і поїхав, а вони залишилися втрьох з дітьми; як довго ще сиділи, свідок сказати не може. Потім, через деякий час, свідок на своєму автомобілі разом з ОСОБА_52 відвезли ОСОБА_50 з дитиною до її з ОСОБА_7 місця проживання в сусіднє с. Жоравка. Свідок зазначив, що коли приїхали до них, ОСОБА_7 вдома не було (де він був свідку не відомо); вони "посиділи ще у них", пили пиво та коньяк; коли приїхав обвинувачений, свідок вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому подальші події не пам`ятає. Скільки всього склянок випив обвинувачений, свідок точно не пам`ятає (зазначив, що "не рахував"). Свідок ствердно відповів на запитання чи порівну він з обвинуваченим пили ОСОБА_26 з першої пляшки (відповів "ну да"; "перші чарки пили порівну, кожного разу наливав і собі і ОСОБА_53 "). Про ДТП свідок дізнався на наступний день від працівників поліції, які приїхали до них додому;

- показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_48 (жительки с. Годунівка), яка повідомила, що знає обвинуваченого ОСОБА_7 як цивільного чоловіка своєї подруги ОСОБА_54 . Свідок показала, що у кінці жовтня 2022 року до неї додому ( АДРЕСА_5 ) після 12-ої години дня ОСОБА_50 та ОСОБА_7 привезли свою дитину Злату, щоб свідок її тимчасово доглянула, поки вони поїдуть у справах. Обвинувачений приїхав за кермом автомобіля Ланос сріблястого кольору. Потім близько 17-ої години, ОСОБА_7 та ОСОБА_50 повернулися до будинку свідка та привезли із собою пиво і коньяк (пляшка пива була 2л, кількість коньяку не пам`ятає), після чого вони на кухні вчотирьох розпочали вживати алкогольні напої: свідок пила з ОСОБА_54 . пиво, а обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_47 (цивільним чоловіком свідка) пили коньяк. Свідок зазначила, що застілля виникло не заплановано. Потім ОСОБА_7 на своєму автомобілі разом із ОСОБА_47 один раз їздили та придбали в магазині с. Жоравка ще одну пляшку коньяку (об`єм другої пляшки не пам`ятає), потім повернулися до будинку свідка. Після цього, після 19 год 30 хв., ОСОБА_7 поїхав за адресою свого проживання в с. Жоравка топити дровами піч, а ОСОБА_50 з дитиною залишилася у свідка вдома. Свідок зазначила, що коли обвинувачений поїхав топити, пиво на столі залишалося; чи залишався коньяк свідок не пам`ятає. Скільки коньяку з пляшки було випито свідок сказати не може. Коли другу пляшку коньяку відкривали обвинуваченого вже не було. Через деякий час, точного часу не пам`ятає, свідок разом із ОСОБА_47 завезли ОСОБА_50 із дитиною до її місця проживання в с. Жоравка, де побули деякий час та допивали пиво. Обвинуваченого ОСОБА_7 в цей час вдома не було. Потім, після 21-ої години, за проханням ОСОБА_50 свідок телефонувала ОСОБА_7 , який повідомив, що скоро приїде додому. Потім ОСОБА_7 приїхав, а пізніше знову один на своєму автомобілі кудись поїхав у невідомому свідку напрямку, одразу після цього свідок із ОСОБА_47 поїхала до себе додому і дорогою в с. Годунівка обвинуваченого не зустріли, приїхали додому біля 22-ої години та лягли спати, а на наступний день до них приїхали працівники поліції. Чи перебував ОСОБА_7 в той вечір у стані алкогольного сп`яніння, свідок повідомила, що він трохи випив, то напевно так. Свідок також зазначила, що в цей день обвинувачений був на одній і тій самій машині. Свідок бачила, як обвинувачений в цей вечір пив коньяк; чи вживав обвинувачений ще алкогольні напої, свідок не бачила. Свідок не пам`ятає кількість випитого обвинуваченим алкоголю, з яких стаканів пили алкоголь та чи була їжа на столі;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_55 , який повідомив, що він є рідним дідом обвинуваченого (батьком ОСОБА_56 ) та проживає з ним в одному с. Жоравка. Після роз`яснення статті 63 Конституції України, свідок наголосив, що бажає давати показання. Свідок показав, що в 30-х числах жовтня чи листопада 2022 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 22-23 годині, коли свідок був вдома, йому неочікувано подзвонив ОСОБА_7 та попросив забрати його на трасі М03 Київ-Харків (121км, поворот на с. Жоравка, в 6 км від будинку свідка). Свідок подумав, що обвинуваченого необхідно з траси довезти додому, на запитання свідка що сталося, ОСОБА_7 сказав "машина поломана", більше нічого не пояснив. Потім ОСОБА_7 подзвонив ще раз та повідомив, що він на трасі на повороті. Свідок одразу на власному автомобілі ОСОБА_57 Транзіт поїхав в обумовлене місце. Коли свідок приїхав на місце, він ОСОБА_7 не побачив та зателефонував йому, а обвинувачений повідомив, що вже перебуває у будинку матері в с. Шрамківка (в 20 км від повороту на трасі) та попросив забрати його звідти. Потім свідок поїхав в с. Шрамківка та дорогою (біля 22 год. 45 хв.) ОСОБА_7 йому дзвонив та питав де він. Потім свідок біля 23 год. приїхав в с. Шрамківка до будинку ОСОБА_56 , де побачив її та ОСОБА_7 , який був "переляканий" та "засмучений". Свідок питав у обвинуваченого що сталося, однак ОСОБА_7 нічого не пояснив. За словами свідка, обвинувачений перебував в такому стані, що він не міг сказати, що там "він наїхав на когось чи ще щось". Свідок питав у обвинуваченого, чи він на когось наїхав, але він нічого йому не сказав і донька свідка теж нічого не пояснила. Свідок також зазначив, що "щоб сказати, що обвинувачений був п`яний, я ОСОБА_58 знаю, який він випивший, який він п`яний, але щоб по ньому здорово було видно що він був випивший, такого не було, він не шатався, не спотикався, не падав". На запитання, чи був запах алкоголю від обвинуваченого, свідок відповів, що він цього не перевіряв. Потім свідок відвіз ОСОБА_7 до його місця проживання; дорогою вони майже не розмовляли; заїжджали на заправку, де обвинувачений купив шнур для зарядки телефону; точного часу свідок точно не пам`ятає, "може вже після 24 год". Свідок завіз обвинуваченого додому в с. Журавка і більше його не бачив. Про деталі ДТП свідок дізнався вранці наступного дня від працівників поліції. Свідку також відомо, що ОСОБА_7 в той вечір доїхав до с. Шрамківка на своєму автомобілі, який свідок бачив біля будинку доньки (автомобіль ОСОБА_7 стояв задом; свідок до нього не підходив та не роздивлявся; свідок здогадувався про аварію, але йому було "небажано таке бачити, тому що наслідки аварії надовго залишаються в його пам`яті"). Свідку невідомо, що завадило ОСОБА_59 приїхати у с. Жоравка додому на своєму власному автомобілі ("як таке трапилося, то я зрозумів, що він тікав, ховався").

Поряд з цим, викликана в якості свідка ОСОБА_50 (цивільна дружина обвинуваченого, жителька с. Жоравка) відмовилася давати показання на підставі статті 63 Конституції України, зазначивши, що не бажає свідчити проти свого цивільного чоловіка. Викликана в якості свідка ОСОБА_56 (мати обвинуваченого, жителька с. Шрамківка) відмовилася давати показання на підставі статті 63 Конституції України.

Також, судом допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 , який повідомив, що він перебуває з обвинуваченим ОСОБА_7 у товариських стосунках близько півтора року та проживає у м. Яготин. Свідок показав, що він не був присутній на місці ДТП та зазначив, що в кінці жовтня 2022 року, точної дати не пам`ятає, коли свідок перебував за місцем свого проживання ( АДРЕСА_6 ) йому подзвонив ОСОБА_7 і повідомив, що він буде проїздом у справах та заїде до свідка на каву. Точного часу дзвінка свідок не пам`ятає, зазначив, що біля 19 год. Мету приїзду та своє місцезнаходження ОСОБА_7 свідку не повідомив, однак свідок знає, що обвинувачений проживає від нього через три села в с. Жоравка. Потім ОСОБА_7 приїхав до будинка свідка через 10-15 хв після дзвінка, на автомобілі, яким користувався обвинувачений (Ланос, номерний знак свідок не пам`ятає, сірого кольору). За словами свідка обвинувачений приїхав з метою поговорити й випити кави. Свідок повідомив, що оскільки у нього вдома кави не було, вони вирішили поїхати на вокзал і біля 20-ї години разом з ОСОБА_7 на автомобілі Ланос, яким користувався обвинувачений, поїхали на вокзал м. Яготина в магазин, що розташований приблизно 3 км від будинка свідка. В магазині "Престиж" на вокзалі м. Яготина обвинувачений купив каву та цигарки, алкогольні напої не купували, випили каву і поїхали назад до будинка свідка. Свідок повідомив, що коли їхали від його будинку до вокзалу за кермом був обвинувачений і вони їхали зі швидкістю 70-80 км/год поза межами населеного пункту. Коли їхали у зворотному напрямку за кермо пересів свідок. Поїздка на вокзал і назад зайняла 20-30 хв. Потім вони постояли біля будинку деякий час, поговорили, перекурили, потім обвинувачений сказав, що він їде додому, і поїхав. Обвинувачений не казав свідку, де в цей вечір перебуває його сім`я. За словами свідка вони з обвинуваченим проводили час того вечора максимум 30 хв ("ми тільки на вокзал і з вокзалу додому приїхали і все, за межі ОСОБА_28 не виїжджали, до когось додому не заїжджали"). Свідок показав, що пошкодження на автомобілі обвинуваченого були відсутні; бокові дзеркала, в тому числі зі сторони водія, були на місці. Свідок не помітив нічого незвичного у поведінці обвинуваченого. Обвинувачений до будинка свідка не заходив, ознак алкогольного сп`яніння свідок у обвинуваченого не помітив, в чому він був одягнутий свідок не пам`ятає, алкогольні напої не вживали. Свідок зазначив, що обвинувачений мав права керування транспортним засобом, оскільки він завжди керував, а свідок його посвідченням водія не цікавився.

Вина ОСОБА_7 у інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України також доводиться дослідженими в судовому засіданні у своїй сукупності доказами:

- відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.11.2022 року № 0001358 про реєстрацію кримінального провадження за ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України;

- рапортом старшого інспектора чергового відділення поліції № 2 (м. Яготин) Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_61 від 01.11.2022 року, в якому зазначено, що 31.10.2022 о 22:44 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.10.2022 о 22:43 за адресою АДРЕСА_3 , ДТП на узбіччі збили дитину. Авто поїхало з місця. Легкове. 15 років дівчинка. Більше інф не відомо. ШМД в дорозі. Відзвін 5 хв. тому. Авто поїхало в сторону Яготина. Більше інф про авто надати не може. Потерпіла ОСОБА_13 . Заявниця її подруга ОСОБА_62 , 2008 р.н. зараз на місці події;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.11.2022 року, з якого вбачається, огляд розпочато о 00 год. 35 хв. Огляд проводився за наступних погодних умов: темно, без опадів, +2 °С. Напрямок проведення огляду: від населеного пункту АДРЕСА_7 . Вид події: наїзд ТЗ на пішохода. Оглядом установлено: обстановка змінена, через залишення місця події транспортного засобу. Місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано: по АДРЕСА_3 . Проїзна частина горизонтальна ділянка, пряма у плані. Вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду) асфальтнобетонне, сухе, чисте. Наявність нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття або їх відсутність: нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття. Дорожнє покриття загальною шириною 7,3 м. Призначено для руху в двох напрямках. Дорожня розмітка 1.5 ПДР України. До проїзної частини тримикають: праворуч землі с/г призначеня, ліворуч- будівлі сільського типу. Спосіб регулювання руху на цій ділянці: не регулюється. Дорожні знаки: не виявлено в ході проведення огляду місця ДТП. Умови освітленості на даній ділянці шляху: темна, не освітлена. Наявність приладів відеоспостереження на місці ДТП не виявлено. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: не визначалось. Обєктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія не встановлено. Слідів, що свідчать про переміщення обєктів на місці пригоди до початку огляду не виявлено. Виявлено сліди кочення ТЗ на травяному узбіччі (позн. № 1 на схемі). Сліди подряпин на проїзджій частині (позн. № 3 на схемі). Ознаки напрямку руху транспортного засобу: за кутом зігнутої трави, розташованими предметами. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин, деталей і інших обєктів: шкарпетка (позн №2) с/н; уламки кузова ТЗ (позн.№ 3, 5, 7, 1); частини нано-фарбового покриття- с/п; черевик- с/п(позн. №8), лівий підкрилок (позн. №6) папер. бирка. Наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми обєктами, предметами не виявлено. Наявність слідів контактної взаємодії особи з навколишніми обєктами, предметами не виявлено. Відомості про труп: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одягнена: темні штани, темну куртку, чорні черевики. Положення: на спині, ноги та руки випрямлені вздовж тулуба. До початку огляду не переміщалась. Вилучені речі і документи: вилучені уламки ТЗ та черевик зі шкарпеткою. Зазначене відображено у схемі пригоди, яка додана до протоколу. На ілюстративних фототаблицях, доданих до протоколу, зображено загальний вигляд місця пригоди, слідову інформацію, тощо;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.11.2022 року та ілюстративною таблицею;

- протоколом огляду трупа від 01.11.2022 року проведеного в присутності понятих, відповідно до якого, під час огляду трупа виявлено: огляд проводився за адресою АДРЕСА_3 . На узбіччі дорогою знаходиться тіло ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Тіло знаходиться в горизонтальному положенні обличчям до верху. Одягнута в куртку синього кольору, штани чорного кольору. Ліва сторона має ознаки пошкодження. Одягнута в кофту чорного кольору. На лівій нозі чорний кросівок. На правій нозі кросівок відсутній. На момент огляду у тіла очі напів відкриті. В вушних канавках та ротових каналах сторонні предмети відсутні. Під час огляду було вилучено мобільний телефон чорного кольору марки "Редмі", який в подальшому було передано родичам під розписку;

- протоколом обшуку від 01.11.2022 року, компакт-диском з відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні та ілюстративною таблицею, відповідно до якого: "на території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_8 , праворуч від входу виявлено автомобіль сірого кольору марки "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 . З внутрішньої ручки відкриття водійських дверей автомобіля р.н. НОМЕР_1 зроблено змив та поміщено до паперового конверту. З поверхні лобового скла автомобіля р.н. НОМЕР_1 зроблено змив РБК речовини бурого кольору. З керма автомобіля р.н. НОМЕР_1 зроблено змив РБК. З поверхні зовнішньої сторони дверей водійських зроблено змив РБК. З карти водійських дверей автомобіля р.н. НОМЕР_1 зроблено змив РБК. З лобового скла автомобіля р.н. НОМЕР_1 зроблено змив. З важеля ручки перемикання коробки передач зроблено змив. З ручки перемикання склоочисника автомобіля зроблено змив з ручки перемикання показників повороту зроблено змив. З зовнішньої ручки для відкриття водійських дверей автомобіля зроблено змив. З поверхні зовнішньої сторони задніх лівих дверей зроблено змив речовини бурого кольору. Всі вищезазначені змиви поміщено до окремих паперових конвертів з пояснювальними написами та підписами слідчого та понятих. Також виявлено та вилучено чохол з водійського керма, який поміщено до картонної коробки з пояснювальними написами та підписами слідчого та понятих. Також виявлено та вилучено ключ від автомобіля Lanos р.н. НОМЕР_1 . Виявлено та вилучено автомобіль "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на територію ВП №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2022 року та компакт-диском з відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого, встановлено: слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення пояснень підозрюваного ОСОБА_7 щодо обставин та механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди. В ході чого по приїзду на місце події підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що 31.10.2022 відпочивав у АДРЕСА_9 , в ході розпивав алкогольні напої, а саме: коньяк. Далі цього ж дня, близько 22 год. З метою придбання ще горілчаних виробів вирішив поїхати на власному автомобілі марки "Daewoo Lanos", номерний знак НОМЕР_1 до м. Яготин. Самостійно рухаючись вул. Кравченка в с. Сулимівка Бориспільського району зі швидкістю близько 60-80 км/год., де помітив зустрічний вантажний автомобіль із дуже яскравим світлом фар. Особисто на його транспортному засобі було увімкнено ближнє світло фар, дорожнє покриття було хороше, без опадів, не освітлене. Будучи засліпленим зустрічним вантажним т/з він почав зміщуватися праворуч та в подальшому рухався по узбіччю, так як вважав, що може зіткнутися з даним транспортним засобом. Вантажний автомобіль рухався у зустрічному напрямку, однак його положення відносно елементів проїжджої частини він ідентифікувати не міг. Продовжуючи рух узбіччям, приблизно в момент роз`їзду із вищезазначеним т/з він відчув сильний удар у ліву передню частину кузова свого автомобіля. Даний удар він сприйняв як контакт із причепом вантажного автомобіля, та через намір уникнення відповідальності покинув місце ДТП. Пішоходів під час руху він візуально не помітив і не розумів, що відбулося на одного з них. Після цього свій автомобіль залишив в АДРЕСА_8 , за місцем проживання матері. По суті більше додати нічого. Протокол прочитано в голос, скарг, заяв, зауважень та доповнень не надходило. Протокол підписаний ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 , понятими та слідчим;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05.01.2023 року;

- висновком експерта № 140 від 30.11.2022 року в якому зазначено, що "1. (1.) При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , 2007 р.н., виявлено: - переломи 1, 2-го ребер зліва, кровонапливність м?яких тканин; перелом шийного відділу хребта між 2 та 3 шийними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв?язкового апарата та пошкодженням спинного мозку, кровонапливність м?яких тканин; перелом грудного відділу хребта між 8-9 грудними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв?язкового апарата та пошкодженням спинного мозку, кровонапливність м?яких тканин; по ходу 8-го міжребір?я справа від хребта до передньо-пахвинної лінії (горизонтально) мається розрив по ходу якого пошкоджена плевра та м?язи; забої та розриви легенів: забої серця; - перелом сідничних кісток справа та зліва: кровонапливність навколо ниркової клітковини справа; розмізкування правого наднирника: - переломо-вивих малогомілкової кістки справа в ділянці колінного суглобу; кровонапливність м?яких тканин; - субдуральна гематома в лобно-тім?яній ділянці зліва об?ємом біля 30 см куб.; дифузні субарахноїдальні крововиливи по базальній поверхні правої півкулі; - рвані рани: по задньо-внутрішній поверхні у верхній третині лівої, по зовнішній поверхні в області лівого колінного суглобу; садна обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, нижніх кінцівок. 2. (2.4.) Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів при автотравмі, можливо, при обставинах (зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом) та в строк (31.10.2022 р.), вказаних у постанові 3. (3.5.) Смерть ОСОБА_13 , 2007 р.н., настала від численних переломів кісток скелету з розвитком крововтрати. Численні переломи кісток скелету з розвитком крововтрати, як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв?язку з настанням смерті. 4. (6.) При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 , 2007 р.н., тілесних ушкоджень характерних для переїзду транспортним засобом не виявлено. 5. (7.8.9.) Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_13 , 2007 р.н., вважаю, що в момент первинного контакту з автомобілем потерпіла знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, та вірогідніше за все, була обернений правою боковою поверхнею тіла до автомобіля, що рухався. Після первинного контакту, вірогідно, відбулося закидання тіла на автомобіль з послідуючим падінням його на дорожнє покриття. Враховуючи висоту розташування тілесних ушкоджень в області нижніх кінцівок потерпілої, вважаю, що в момент первинного контакту з автомобілем потерпіла вірогідніше за все була в русі. 6. (10.) При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_13 , 2007 р.н., виявлено етиловий спирт в концентрації 0,50 ‰, що при житті могло відповідати легкому ступеню алкогольного спяніння.";

- висновком експерта № СЕ/19/111-22/50735-ТР від 08.12.2022 року в якому зазначено, що "Двадцять чотири уламки з шістдесяти двох наданих на дослідження є частинами транспортного засобу. Через відсутність маркувальних позначень на деяких з наданих на дослідження уламках, а також відсутність між ними спільних ліній розділення, з частинами наданого на дослідження автомобіля, та через відсутність відповідної довідкової літератури та методик, встановити чи являються тридцять вісім уламків частинами транспортного засобу - не виявилось можливим. Чотири з шістдесяти двох наданих на дослідження уламків є частинами бамперу автомобіля. Сім з шістдесяти двох наданих на дослідження уламків є частинами накладки під фару автомобіля. Один з шістдесяти двох наданих на дослідження уламків є частиною покажчика повороту автомобіля. Дванадцять з шістдесяти двох наданих на дослідження уламків є частинами фарного розсіювача автомобіля. Оскільки встановити чи являються тридцять вісім уламків частинами транспортного засобу не вдалося, відповісти на запитання "Якщо так, то якими частинами транспортного засобу вони могли бути?" - не виявилося можливим. Чотири з шістдесяти двох наданих уламків складали єдине ціле з переднім бампером автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ". Сім з шістдесяти двох наданих уламків складали єдине ціле з накладкою на фару автомобіля "Daewoo Lanos", державний номерний знак " НОМЕР_1 ". Відповісти на запитання, чи складали раніше єдине ціле п?ятдесят один із шістдесяти двох наданих уламків з автомобілем "Daewoo Lanos", реєстраційні номер " НОМЕР_2 " не виявилось можливим, у зв?язку з відсутністю спільних ліній розділення";

- висновком експерта № СЕ-19/111-22/50731-ІТ від 29.11.2022 року, відповідно до якого "Механічні пошкодження автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , які могли утворитися при контакті з пішоходом, локалізовані на передній лівій частині даного автомобіля. Наїзд автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_13 найвірогідніше відбувся на смузі для руху в напрямку від с. Жоравка. Встановити більш точно розташування місця наїзду не надається можливим, по причині відсутності необхідного для цього комплексу слідової інформації в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження";

- висновком експерта № СЕ-19/111-22/50737-ІТ від 29.11.2022 року, відповідно до якого "Система робочого гальма автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Рульове керування автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено";

- висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) № 127/К від 30.12.2022 року, в якому зазначено, що "Вивчивши та проаналізувавши надані для проведення експертизи матеріали, у відповідності до питання, що поставлене на вирішення, експертна комісія приходить до підсумків: При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ("Висновок експерта" № 140 від 01-30.11.2022 року), були виявлені такі тілесні ушкодження: "- переломи 1, 2-го ребер зліва, кровонапливність м?яких тканин; перелом шийного відлілу хребта між 2 та 3 шийними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв?язкового апарата та пошкодженням спинного мозку, кровонапливність м?яких тканин; перелом грудного відділу хребта між 8-9 грудними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв?язкового апарата та пошкодженням спинного мозку, кровонапливність м?яких тканин; по ходу 8-го міжребір?я справа від хребта до передньо-пахвинної лінії (горизонтально) мається розрив по ходу якого пошкоджена плевра та м?язи; забої та розриви легенів; забої серця; - перелом сідничних кісток справа та зліва; кровонапливність навколо ниркової клітковини справа; розмізкування правого наднирника; - переломо-вивих малогомілкової кістки справа в ділянці колінного суглобу; кровонапливність м?яких тканин; - субдуральна гематома в лобно-тім?яній ділянці зліва об?ємом біля 30 см куб.; дифузні субарахноїдальні крововиливи по базальній поверхні правої півкулі; - рвані рани: по задньо-внутрішній поверхні у верхній третині лівої, по зовнішній поверхні в області лівого колінного суглобу; садна обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, нижніх кінцівок". Таке з вищевказаних тілесних ушкоджень, як "перелом шийного відділу хребта між 2 та 3 шийними хребцями з розривом міжхребцевого диску, зв?язкового апарата та пошкодженням спинного мозку" є безумовно смертельним, так як навіть при наданні травмованій "своєчасної кваліфікованої медичної допомоги" зберегти її життя при наявності пошкодження спинного мозку на вказаному рівні шийного відділу хребта - не є можливим";

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що видимість пішохода з робочого місця водія автомобіля "Daewoo Lanos" на проїзній частині та на узбіччі при русі зустрічного тягача з ближнім світлом фар складає 26,4 м. Видимість пішохода з робочого місця водія автомобіля "Daewoo Lanos" на проїзній частині та на узбіччі при русі зустрічного тягача з дальнім світлом фар складає 18,0 м. Видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія автомобіля "Daewoo Lanos" при русі зустрічного тягача з ближнім світлом фар складає 30,0 м. Видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія автомобіля "Daewoo Lanos" при русі зустрічного тягача з дальнім світлом фар складає 16,5 м. В ході слідчого експерименту використовувався автомобіль "Daewoo Lanos" д.н.з. НОМЕР_3 , тягач "DAF FX" д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_5 . По закінченню всім учасникам зачитано протокол та надано для ознайомлення. Після ознайомлення, заяви та доповнення не надходили. Протокол підписаний ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 , понятими та слідчим;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_44 від 28.12.2022 року, схемою до нього та фототаблицею, з якого вбачається, 31.10.2022 близько 22 год. вона із ОСОБА_13 йшли по вулиці Кравченка в с. Сулимівка в напрямку центру села. ОСОБА_13 йшла по правому узбіччю, а ОСОБА_63 - по правому краю проїзної частини, поряд та паралельно одна одній. Під час руху автомобіль, який рухався позаду в попутному напрямку по правому узбіччю здійснив наїзд на ОСОБА_13 , від чого останню відкинуло вперед. Автомобіль, який здійснив наїзд на ОСОБА_13 проїхав уперед, на декілька секунд зупинився та потім продовжив рух в напрямку центра села Сулимівка та міста Яготин. Після цього свідок ОСОБА_63 вказала на слідчому експерименті, де розташовувалась ОСОБА_13 в момент наїзду, тобто йшла по правому узбіччю на відстані 0,10 м від краю проїзної частини;

- висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 395 від 24.03.2023 року, відповідно до якої "Питання № 1: В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди обрана водієм автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_6 швидкість руху V=70км/год перевищувала гранично допустиме значення швидкості за умовами видимості дороги - V = (41.0?42.2) км/год (1). В даному випадку його дії в частині дотримання швидкісного режиму не відповідали вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України. Варіант № 1. За умов, що наїзд автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_13 відбувся на смузі для руху в напрямку ввід с. Жоравка; Питання № 2: На ранньому етапі розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, в умовах даного варіанту, водію автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при русі в темний час доби на не освітленої зовнішнім освітленням ділянці проїзної частині необхідно було здійснювати рух зі швидкістю яка не перевищує допустиму швидкість руху за умовою видимості дороги, що регламентовано вимогами п. 12.2 Правил дорожнього руху. З моменту, виявлення перешкоди для руху, водію автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 необхідно було негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до повної його зупинки, тобто діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Питання № 3: В умовах даного варіанту водій автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 з моменту виявлення наявності перешкоди для руху мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом вжиття заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, передбаченого вимогами п. 12.2, п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Питання № 4: Наявність технічної можливості у водія автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_7 , ОСОБА_7 запобігти даної події, дозволяє прийти до висновку про те, що в умовах даного варіанта його дії не відповідали вимогам п. 12.2 п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, створювали достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди, і перебували в причинному зв?язку з її настанням. Варіант № 2. За умов, що наїзд автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_13 відбувся за межами проїзної частини на правому узбіччі; Питання №2: Нара ранньому етапі розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, в умовах даного варіанту, водію автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 при русі в темний час доби на не освітленої зовнішнім освітленням ділянці проїзної частини необхідно було здійснювати рух зі швидкістю яка не перевищує допустиму швидкість руху за умовою видимості дороги, що регламентовано вимогами п. 12.2 Правил дорожнього руху, та перед виїздом на узбіччя йому необхідно було переконатися, що це буде безпечно і він своїми діями не створить небезпеки для інших учасників руху, що регламентовано вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Питання № 3: В умовах даного варіанта водій автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дану подію шляхом виконання вимог п. 10.1, п. 12.2Правил дорожнього руху України. Питання № 4 Наявність технічної можливості у водія автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 запобігти даної події, дозволяє прийти до висновку про те, що в умовах даного варіанта його дії не відповідали вимогам п. 10.1 п. 12.2 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія автомобіля "Daewoo Lanos", р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, створювали достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди, і перебували в причинному зв`язку з її настанням";

- висновком експерта № СЕ-19/111-22/51631-БД від 29.03.2023 року, відповідно до якого "Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об?єкт № 1.1) (таблиця 1.1, додаток 1). 2. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об?єкт № 2.1) (таблиця 1.1, додаток 1). 3. У наданих на дослідження змивах з внутрішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 3.1), з лобового скла (об?єкт № 4.1), з ручки важеля перемикання коробки передач (об?єкт № 5.1), з ручки перемикання склоочисника (об?єкт № 6.1), з ручки перемикання показників повороту (об?єкт № 7.1) та зовнішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 8.1) виявлені поодинокі клітини. 4. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) поодиноких клітин виявлених у змивах з внутрішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 3.1), з лобового скла (об?єкт № 4.1), з ручки важеля перемикання коробки передач (об?єкт № 5.1), з ручки перемикання склоочисника (об?єкт № 6.1), з ручки перемикання показників повороту (об?єкт № 7.1) та зовнішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 8.1) встановити не вбачається за можливе, у зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даних об?єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 5. Питання не вирішувалось у зв?язку з викладеним у п. 4";

- висновком експерта № СЕ-19/111-22/51634-БД від 29.03.2023 року, відповідно до якого "У наданих на дослідження змивах з поверхні лобового скла (обєкт № 1.1) з керма автомобіля (об?єкт № 2.1), з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей (об?єкт № 3.1), з карти водійських дверей (об?єкт № 4.1), з поверхні зовнішньої сторони задніх лівих дверей (об?єкт № 5.1) виявлено кров людини. 2. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові з керма автомобіля (об?єкт № 2.1), з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей (об?єкт № 3.1), з карти водійських дверей (об?єкт № 4.1), з поверхні зовнішньої сторони задніх лівих дверей (об?єкт № 5.1) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених у змиві з поверхні лобового скла (об?єкт № 1.1), встановити не вбачається за можливе, у-зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об?єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 3. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові у змивах з керма автомобіля (об?єкт № 2.1), з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей (об?єкт № 3.1), з карти водійських дверей (об?єкт № 4.1) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові у змиві з керма автомобіля (об?єкт № 2.1), з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей (об?єкт № 3.1), з карти водійських дверей (об?єкт № 4.1) та зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 5,27 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об?єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,89 х 1036 осіб. Походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виключається. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові у змиві з поверхні зовнішньої сторони задніх лівих дверей (об`єкт № 5.1) не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виключається";

- листом Головного сервісного центру МВС в м. Києві № 31/26-8946 від 11.01.2023 року, з якого вбачається, що відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів посвідчення водія сервісними центрами МВС міста Києва та на ім?я громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не видавалось. Інформація стосовно видачі посвідчення водія на ім?я громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сервісними центрами МВС інших регіонів України в базі даних відсутня. Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться серед осіб позбавлених права керування рішеннями Яготинського районного суду Київської області від 23.04.2018 року та Яготинського районного суду Київської області від 01.06.2021 року. Оскільки громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має посвідчення водія, то і керувати транспортними засобами не має права;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24 від 01.11.2022 року, в якому в графі "9. Зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо)" зазначено: "на кофті спереду сліди крові, на кисті дрібні ссадини та в ділянці обличчя". В графі "10. Поведінка обстежуваної особи: адекватна (підкреслено), напружена (підкреслено), замкнута, роздратована, збуджена, агресивна; ейфорична, балакуча, метушлива; настрій нестійкий, млявий, загальмований (підкреслити), скарги на свій стан (на що саме)" зазначено "скарг не пред`явила". В графі "11. Стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості" зазначено "в свідомості, орієнтований в особистості, часі, просторі". В графі "12. Мовна здатність: непорушена (підкреслено), зв`язність висловлювань, порушення артикуляції, змазаність мови та інше(підкреслити)" зазначено "картавить". В графі "13. Вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча) зазначено "шкірні покриви бліді, язик густо обкладений білим нальотом і сухість слизових, блиск очей". В графі "16. Відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: суб`єктивні та об`єктивні (згідно з документами, іншими джерелами) зазначено "алкоголь (коньяк 0,5 л) вживав 31.10.22 ввечері. Вживання наркоречовин заперечив, курить періодично " ОСОБА_64 ". В графі "17. Запах алкоголю з рота" зазначено "наявний". В графі "18. Використанні технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівні). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "АлКОНТ 01СУ - U з № 1776-10 д.п. до 04.05.23, 09:10 0,4 ‰, 01.11.2022 р. "Обстеження через 20 хвилин. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "АлКОНТ 01СУ - U з № 1776-10 д.п. до 04.05.23, 09:30 0,4 ‰.". В графі "20. Висновок та діагноз за результатами огляду" зазначено "Алкогольне сп`яніння". В графі "21. Лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу: час проведення лабораторних тестів" зазначено "01.11.2022 р.. 08:54; досліджуване середовище (сеча (підкреслено), слина, кров (підкреслено), змиви поверхні губ, шкіри обличчя, рук). Дата і час відбору 01.11.2022 р.". В графі "23. Метод лабораторного тестування" зазначено "тест "SNIPER (10)". В графі "24. Результат лабораторних тестів" зазначено "01.11.22 р. 09:01 позитивний на К2 (синтетичні канабіноїди). Кров відібрано о 09:22, направити в бюро СМЕ". В графі "25. Заключний діагноз (за результатами огляду тестів)" зазначено "сп`яніння внаслідок вживання алкоголю та факт вживання спайсу (К2)".

Разом з тим, враховуючи положення ст. 85 КПК України, суд визнає неналежними доказами компакт-диск з надписом "Відео перехрестя" та висновок експерта № СЕ-19/111-23/11718-ФП від 28.03.2023 року, відповідно до якого "Виходячи з даних відеофайлу "2.mp4" та розмірних характеристик автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 в момент проїзду камери спостереження складає 117,32 км/год±7,86 км/год, оскільки із зазначеного відеозапису неможливо ідентифікувати транспортний засіб, тобто неможливо встановити, що на ньому було зафіксовано саме транспортний засіб "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом із тим, суд також враховує, що зазначені докази не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

Викликаний у судове засідання експерт ОСОБА_65 , який проводив експертизу та складав висновок № 395 від 24.03.2023 року, зазначив, що при вивченні матеріалів постанови, яка надійшла на експертизу, було встановлено, що в матеріалах має місце два варіанти розвитку подій (якщо наїзд відбувся на проїзній частині; якщо наїзд відбувся за межами проїзної частини на правому узбіччі). За умов, що наїзд відбувся за межами проїзної частини на правому узбіччі, досліджувалися всі поставлені питання на умовах даного варіанту. В умовах цього варіанту дії водія автомобіля ДЕУ не відповідали вимогам п. п. 10.1, 12.2 ПДР України, а дії, що не відповідали п. 10.1 знаходилися у причинному зв`язку. Тобто у цьому варіанті розглядався випадок, що водій змінив напрямок руху та із проїзної частини з`їхав на узбіччя, де і відбувся наїзд на пішохода. Будь-який маневр транспортного засобу залежить від водія автомобіля, тобто водій перед будь-якої зміною напрямку руху від первинного, повинен переконатися, що це буде безпечно і він своїми діями не створить ні небезпеку ні перешкоди іншим учасникам руху, тобто перед зміною напрямку руху він повинен переконатися, що це буде безпечно. Відповідно до вимог ПДР рух по узбіччю заборонений. Водій може з`їхати з проїзної частини на узбіччя лише для зупинки, але ніяк не рухатися далі. Тому перед зміною напрямку руху, тобто в даному випадку при виїзді на узбіччя, водій повинен переконатися, що це буде безпечно для інших учасників руху. Відповідно й в даному випадку згідно ПДР рух по узбіччю заборонений. Узбіччя не передбачено для руху транспортних засобів. Відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, де чітко прописані дії водія в умовах виникнення небезпеки для руху та перешкоди, тобто в умовах небезпеки гарантіям безпеки і можливості попередити ДТП це лише гальмування. При виявленні перешкоди не тільки зменшення швидкості, але і безпечний об`їзд перешкоди. ПДР не вказує де водій повинен об`їжджати, бо це нестандартна ситуація, тому тут не оговорюється, як об`їжджати перешкоду по узбіччю чи ні. Експерт автотехнік не вирішує правові питання стосовно порушення/непорушення, він вирішує питання відповідність/невідповідність ПДР учасниками. В даному випадку питання про дії пішохода не ставилося, оскільки експерт проводить технічну сторону, а питання відносно пішоходів для цього непотрібно спеціальні знання у галузі автотехніки і слідчий, який призначав, міг вирішити це питання самостійно відповідно до розділу 4 ПДР з усіма матеріалами кримінального провадження. Експерт автотехнік не відповідає на це питання. Як повинен були діяти пішоходи не вирішується автотехнічною експертизою, крім випадку ДТП на пішохідному переході.

Викликана в якості спеціаліста за клопотанням сторони захисту лікар-нарколог ОСОБА_66 , яка працює лікарем психіатром-наркологом в Яготинській ЦРЛ та складала акт медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_7 , зазначила, що: вона проводила обстеження ОСОБА_7 та складала акт огляду, який проводився згідно направлення слідчого, згідно з яким необхідно було здійснити медичне освідування на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_7 , а також відібрати у нього зразки крові; огляд проводився у присутності працівника поліції ОСОБА_67 01.11.2022 о 8 год. 45 хв. із проведенням проби на алкотестері та відбиралася кров для проведення подальшого аналізу; нею було проведено обстеження сечі на наявність наркотичних речовин експрес-тестом, який знаходився у кабінету (інші методи обстеження в лікарні відсутні); було відібрано біологічне середовище (сеча і кров); зразок сечі досліджувався експрес тестом; відібраний зразок крові не досліджувався, оскільки таке обстеження проводить обласне бюро судово-медичної експертизи, яке не приймає відібрані зразки на дослідження без оплати, проте лікарня його не оплачує, його повинен був оплатити ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 надавалися реквізити, пояснювалася процедура), однак він не оплатив; тому відібраний зразок крові не досліджувався, оскільки він не направлявся до бюро експертизи у зв`язку із неоплатою; нею проводився огляд на клінічні ознаки стану алкогольного сп`яніння і показник на апараті ОСОБА_68 ; проба, яка зафіксована в акті, проводилася безпосередньо одним повіреним алкотестером, який знаходився в кабінеті; стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 встановлено за клінічними ознаками (п. п. 13, 14, 17, 19 акту) та показником алкотестера (0,4 проміле); зазначення в акті щодо вживання 0,5 коньяку записано зі слів ОСОБА_7 ; був проведений експрес-тест на наявність наркотичних речовин на зразку сечі та відібраний зразок крові для направлення на дослідження, яке не було проведене; щодо зазначення в акті "факт вживання синтетичних канабіноїдів" та здатність цієї речовини спричиняти стан сп`яніння, зазначила, що ознаки цього стану сп`яніння (для канабіноїдів) у ОСОБА_7 були відсутні ("там серед ознак іде розширені зіниці, реакція, тут такого не відмічається"); ОСОБА_7 заперечував вживання наркоречовин; синтетичні канабіноїди (К2) впливають на свідомість та швидкість реакції; показник експрес тесту не кількісний, а якісний, і свідчить про те, що в організмі наявна певна речовина (кількість виявити не можна), тому якщо відсутні клінічні ознаки наркотичного сп`яніння встановлюється лише факт вживання, що він присутній в організмі; наркотичну речовину можна приймати і за декілька днів, але результат буде позитивний на момент огляду; для кожного виду вживання наркотичної речовини є свої клінічні ознаки сп`яніння; ознаки виявленої речовини (К2) у обстежуваного були відсутні (реакція зіниць була жива і "зіниці були не змінені). Окремо ОСОБА_66 зазначила, що при даній клінічній картині, факт наркотичного сп`яніння однозначно виявити неможливо. На запитання щодо зазначення в п. 25 акту "факт вживання спайсу К2" та про яке сп`яніння міститься висновок в акті, ОСОБА_66 чітко зазначила: сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, а далі - констатується факт вживання (спайсу К2), а за який період не досліджувалося. На запитання чи були встановлені у ОСОБА_7 клінічні ознаки наркотичного сп`яніння, ОСОБА_66 зазначила, що для даної речовини - ні.

Приписами ст. 91 КПК України установлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в статті 129 Конституції України.

Національне законодавство України узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Щодо доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_7 під час керування транспортним засобом в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої спричинено смерть ОСОБА_13 , у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду від 15.03.2018 у справі №372/2291/16-к, від 21.11.2019 у справі №564/590/17, від 03.12.2019 у справі №571/1436/15-к, від 11.02.2020 у справі №643/20474/15-к.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015, Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Згідно з п. 8 Розділу І Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У даному випадку суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2018 у справі № 372/2291/16-к, відповідно до якої: "Постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та наказ МВС України від 09 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" прийняті відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними". Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ст. 286-1 КК України, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст. 242 КПК України, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, в тому числі й показань свідків.

Аналогічного висновку надійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 01.12.2021 по справі № 672/1402/17.

Суд зазначає, що перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими доказами по справі в їх сукупності, в тому числі, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24 від 01.11.2022 року, в якому в графі "16. Відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: суб`єктивні та об`єктивні (згідно з документами, іншими джерелами) зазначено "алкоголь (коньяк 0,5 л) вживав 31.10.22 ввечері". В графі "17. Запах алкоголю з рота" зазначено "наявний". В графі "18. Використанні технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівні). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "АлКОНТ 01СУ U з № 1776-10 д.п. до 04.05.23, 09:10 0,4 ‰, 01.11.2022 р. "Обстеження через 20 хвилин. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "АЛКОНТ 01СУU з № 1776-10 д.п. до 04.05.23, 09:30 0,4 ‰". В графі "20. Висновок та діагноз за результатами огляду" зазначено "Алкогольне сп`яніння". В зазначеному акті чітко вказані дані особи, рік народження, найменування документу, що посвідчує особу, наявна інформована добровільна згода ОСОБА_7 на проведення огляду. Суд зауважує, що оскільки огляд проводився лікарем-наркологом в медичному закладі на виконання своїх службових обов`язків, суд не вбачає підстав для визнання його результатів недопустимим доказом у справі. Також підтверджується показами самого лікаря-нарколога, допитаного судом в якості спеціаліста, яка безпосередньо проводила огляд ОСОБА_7 на стан сп`яніння. Показами свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_47 , які заначили, що обвинувачений ввечері 31.10.2022 року вживав спиртні напої (коньяк).

Таким чином, оціннючи докази в їх сукупності, суд вважає, що показники 0,4 проміле алкотестера алконт АЛКОНТ 01СУU, зазначені в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24 від 01.11.2022 року, свідчать про перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, однак не є вирішальними, оскільки, крім цього, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого підтверджується іншими доказами у справі у своїй сукупності: актом, в якому крім зазначених результатів проходження огляду на стан сп`яніння, також зазначені встановлені лікарем-наркологом ознаки алкогольного сп`яніння, а також зі слів обвинуваченого вказано "алкоголь (коньяк 0,5 л) вживав 31.10.22 ввечері"; показаннями спеціаліста лікаря-нарколога ОСОБА_66 , яка безпосередньо проводила огляд та встановила клінічні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 ; показами свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_47 та самого обвинуваченого, згідно яких 31.10.2022 року ОСОБА_7 вживав спиртні напої (коньяк); крім цього, згідно показів обвинуваченого після ДТП до проходження огляду він алкогольних напоїв не вживав. Суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого, вказані свідки не мають, відповідно і у суду не має жодних підстав ставити під сумнів покази останніх. Допитані свідки були також попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, давали покази під присягою, в кінцевому результаті справи не зацікавлені, тому підстав сумніватися в їх об`єктивності, недостовірності не має. Зазначені обставини, що підтверджуються показаннями свідків, узгоджуються з іншими доказами у справі, тож вони визнані судом достовірними. Дані, які містяться в показаннях вищевказаних свідків, допитаних в ході судового розгляду, узгоджуються і з результатом огляду на стан сп`яніння. Покази свідків отримані в порядку визначеному законом, співпадають між собою, не суперечать іншим зібраним доказам. Таким чином у суду не має підстав не довіряти показам свідків, сумніватися в їх правдивості, що в силу вимог ст. 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Згідно рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 року, "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши докази в їх сукупності суд та надаючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у порушенні вимог пунктів п.п. 1.5, 2.1 підпункт "а", 2.3 підпункт "б", 2.9 підпункт "а", 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті неповнолітньої ОСОБА_13 .

Доводи сторони захисту щодо невиконання ПДР України загиблою ОСОБА_13 суд відхиляє з огляду на те, що обвинувачений, не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння, не отримувавши посвідчення водія на право керування транспортним засобом, взагалі не повинен був керувати транспортним засобом. Тобто саме обвинувачений є особою, яка незаконно взяла безпосередню участь у процесі руху на дорозі у відповідний день та час, керуючи транспортним заособом у стані алкогольного сп`яніння, що, за встановленими судом обставинами кримінального правопорушення, само по собі стало першопричиною наступних подій та наслідків. На переконання суду саме порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із спричиненням ним ДТП та наслідками, що настали.

Посилання сторони захисту на порушення ОСОБА_13 п. п. 4.3, 4.4, 4.14а ПДР України до уваги не приймається. Так, порушення п. п. 4.3, 4.14а ПДР судом не встановлено; ДТП сталася в межах населеного пункту під час руху ОСОБА_13 по узбіччю; невикористання нею світлоповертальних елементів у даному випадку, з огляду на викладене вище та за встановлених судом обставин, у причинному зв`язку із ДТП не перебуває.

Посилання сторони захисту на недоліки проведеного слідчого експерименту за участю обвинуваченого суд відхиляє, оскільки відповідний протокол підписаний усіма учасниками без жодних зауважень та заперечень.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений виїхав на узбіччя з метою уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом, оскільки виникла небезпека для руху (засліпило світлом), судом до уваги не приймається. Згідно показів самого обвинуваченого він постійно проїжджав цією ділянкою дороги; безпосереднь перед ДТП він рухався зі швидкістю 60-80 км/г (тобто порушував швидкісний режим в населеному пункті); вперше побачив вантажний автомобіль за 300-350 метрів (тобто завчасно); за 200 метрів побачив світло вантажного автомобіля та "поморгав йому", "нічого не бачив" та змінив напрямок руху ("почав від нього вправо уходить"); потім "взяв до обочини ще більше". Своїми діями обвинувачений змінив напрямок руху та із проїзної частини з`їхав на узбіччя, де і відбувся наїзд на пішохода. На переконання суду, такий маневр залежав саме від волі обвинуваченого, який перед зміною напрямку руху від первинного, повинен був переконатися, що це буде безпечно і він своїми діями не створить небезпеку чи перешкоди іншим учасникам руху. Суд враховує, що відповідно до вимог ПДР України рух по узбіччю заборонений, оскільки воно не передбачено для руху транспортних засобів. Відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, де чітко прописані дії водія в умовах виникнення небезпеки для руху, тобто в умовах небезпеки гарантіям безпеки і можливості попередити ДТП, це гальмування. Таким чином, завчасно виявивши небезпеку для руху, обвинувачений повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Натомість, відповідно до показів самого обвинуваченого, свідків та письмових доказів, замість гальмування обвинувачений змінив напрямок руху, а гальмувати розпочав лише після проїзду кабіни вантажного автомобіля.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 , тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України і його дії за цією статтею кваліфіковані вірно.

Поряд з цим, кваліфікуюча ознака "у стані наркотичного сп`яніння" не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і її слід виключити з обвинувачення, оскільки як вбачається з акту огляду № 24 від 01.11.2022 року та показань лікаря-нарколога ОСОБА_66 , яка його складала, ним встановлено перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, а також окремо встановлено лише "факт вживання спайсу (К2)". Відповідно до показань ОСОБА_66 : встановлення цього факту свідчить про те, що в організмі наявна певна речовина; наркотичну речовину можна приймати і за декілька днів, але результат буде позитивний на момент огляду; для кожного виду вживання наркотичної речовини є свої клінічні ознаки сп`яніння; ознаки виявленої речовини (К2) у обстежуваного були відсутні (реакція зіниць була жива і зіниці були не змінені). Окремо ОСОБА_66 зазначила, що при даній клінічній картині, факт наркотичного сп`яніння однозначно виявити неможливо; аналіз крові на стан наркотичного сп`яніння не був проведений; для даної речовини клінічні ознаки наркотичного сп`яніння у обвинуваченого не встановлені. При цьому, в матеріалах справи відсутні інші письмові докази щодо перебування ОСОБА_7 у стані наркотичного сп`яніння. Не підтверджується вказана обставина й показами свідків, а також заперечується обвинуваченим. Враховуючи викладене, суд констатує, що перебування обвинуваченого у стані саме наркотичного сп`яніння не доведено "поза розумним сумнівом".

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та доводи сторони захисту на те, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Стаття 135 КК України передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу" або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Потерпілим від цього злочину є особа, яка характеризується сукупністю двох ознак, а саме: перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану.

Небезпечним для життя станом слід вважати такий стан, коли особа без сторонньої допомоги не має можливості вжити ефективних заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 135 КК України завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, то ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю). Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого ст. 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці, а також тяжкість тілесних ушкоджень отриманих в результаті ДТП.

В своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_7 зазначав, що він залишив місце пригоди не зупиняючись, оскільки вважав, що причетний до ДТП за участю вантажного автомобіля, не отримував посвідчення водія та боявся виклику працівників поліції, які б виписали йому штраф та забрали автомобіль на штрафний майданчик.

Зазначені покази обвинуваченого і в цій частині судом не приймаються та відхиляються. Обвинувачений підтвердив, що він вирішив втекти з місця події, в подальшому змінив напрямок свого руху, оглянув автомобіль з ліхтариком та виявив пошкодження, неодноразово дзвонив своєму діду та призначав йому зустріч в різних місцях, у підсумку поїхав до будинку матері в іншу область, де залишив свій розбитий автомобіль на подвір`ї, повернувся додому разом з дідом іншою дорогою, яка не проходить через місце ДТП. При цьому, наявність умислу у ОСОБА_7 на завідоме залишення в небезпеці потерпілої доводиться показаннями свідків, які були присутні безпосередньо під час ДТП на місці події: ОСОБА_44 , яка показала, що після здійснення наїзду на ОСОБА_13 , автомобіль обвинуваченого ОСОБА_7 стояв передом до роздільної полоси, потім здав назад і поїхав далі; ОСОБА_45 , який показав, що автомобіль обвинуваченого розвернуло і поставило боком практично поперек дороги, у ньому опускалося скло з водійського боку та "виглянув силует", а потім "машина рванула і поїхала". Окрім того, допущене обвинуваченим порушення швидкісного режиму, значно підвищили силу удару та призвело до значного пошкодження лобового скла "Daewoo Lanos", відсутність частини якого з лівої сторони та сітка, яка займає більшу ніж половину всього скла, є очевидними та свідчить про те, що ОСОБА_7 не міг не відчути наслідки від наїзду на пішохода. За таких обставин, суд відкидає його показання в тій частині, що він не помітив збитого ним пішохода ОСОБА_13 , та подумав, що зачепив вантажний транспортний засіб, який рухався йому назустріч, як такі що направлені на ухилення від відповідальності за завідоме залишення потерпілої у небезпеці.

Дії водія, який вчинив ДТП, поставивши потерпілого у небезпечний для життя стан, після чого з місця події втік, підлягають кваліфікації за ст.135 КК України незалежно від того, чи могла своєчасно надана допомога потерпілому відвернути настання шкоди для його життя чи здоров`я. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 711/798/18.

Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за ст.135 КК України. Така позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Cуду від 10.11.2020 року (справа № 552/6700/17, провадження № 51-499 км 20).

В судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що після заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, в який її поставив сам обвинувачений, та усвідомлюючи, що потерпіла перебуває в небезпечному для життя стані та не може вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, маючи змогу надати їй таку допомогу, завідомо залишив її без допомоги.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якій він мав змогу надати допомогу та коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України і його дії за цією статтею кваліфіковані вірно.

Наведені у вироку письмові докази, які надавалися сторонами провадження та були досліджені за участю усіх учасників кримінального провадження не є окремими, незалежними доказами, проте у сукупності з іншими доказами підтверджують встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень (злочинів).

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, і, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази у їх сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість обвинувачення, яке є предметом даного кримінального провадження, та приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Позицію обвинуваченого та захисника суд розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкодили ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховує вимоги статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши роль обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, його поведінку після їх вчинення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, зваживши на всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення йому покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 286-1 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, чим буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Суд також враховає, що обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати транспортними засобами, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, вчинив тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини. Дорожньо-транспортна пригода, в якій неповнолітній потерпілій ОСОБА_13 було заподіяно тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці ДТП, виникла внаслідок порушення ОСОБА_7 своїми діями чисельних пунктів Правил дорожнього руху, які регламентують безпечне управління транспортним засобом, що призвело до таких тяжких наслідків.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_7 , вчинивши тяжкий необережний злочин та нетяжкий умисний злочин, не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння та його наслідки, а саме те, що його дії призвели до смерті неповнолітньої дитини, у вчиненому свою винуватість фактично не визнав, вибачення у потерпілих на протязі усього часу судового розгляду не попросив (вибачився лише в останньому слові, не зазначивши, за що саме), у вчиненому щиро не розкаявся, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував.

Висловлену обвинуваченим ОСОБА_7 в судових дебатах позиції щодо часткового визнання ним вини суд не розцінює як щире каяття обвинуваченого, оскільки останній протягом тривалого судового розгляду даного кримінального провадження свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнавав, встановленню істини по даному кримінальному провадженню не сприяв, надавав суду суперечливі покази, висував версію захисту, яка не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанови ККС ВС від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к; від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к, від 19 липня 2018 року у справі № 134/890/17).

Щире каяття являє собою певний психологічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх відомих їй обставин вчинених кримінальних діянь, а також вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Щире каяття полягає у вираженні обвинуваченим позиції щодо критичної оцінки своєї злочинної поведінки і готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінально-каране діяння.

Однак, з поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового розгляду кримінального провадження не вбачається дійсного, відвертого каяття. В останьому слові обвинувачений просить вибачення, однак таке каяття носить поверховий, вимушений характер та зазначається, на думку суду, лише для можливості мінімізувати покарання. Відшкодувати збитки обвинувачений не намагався, що підтверджено потерпілими в судовому засіданні. Жодних доказів бажання виправити наслідки вчиненого, обвинувачений не надав та такого з його поведінки не вбачається. Поведінка обвинуваченого не свідчить про те, що обвинувачений розкаюється та щиро жалкує про скоєне. Обвинуваченим не виражена позиція щодо критичної оцінки своєї злочинної поведінки і готовності нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінально-каранні діяння. Така поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він, знаходячись тривалий час під вартою, жодного належного висновку відносно злочинності своїх дій, не зробив, а тому, він не втратив свою суспільну небезпечність. Натомість, на переконання суду, лише повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочинів, викликане щирим каяттям або бажанням сприяти їх розкриттю, може бути враховано при призначенні покарання у бік його пом`якшення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання такої пом`якшуючої обставини, як щирого каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Також активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органу досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, чого матеріалами кримінального провадження не підтверджено.

Cтатті 3, 27 Конституції України визначають, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Суд враховує підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою.

Суд враховує, що ОСОБА_7 взагалі не отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, та, незважаючи на це, регулярно керував автомобілем у своїй життєдіяльності без жодних законних на те підстав. Оцінюючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вечір події, вже після вживання алкогольних напоїв, обвинувачений неодноразово здійснював поїздки за кермом автомобіля, тобто свідомо продовжував керувати транспортним засобом, що врешті решт призвело до вчинення кримінального правопорушення з тяжкими наслідками.

Внаслідок грубого порушення ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, який допустив керування транспортним засобом, не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння, не маючи права керувати транспортним засобом взагалі, свідомо виїхав на автомобілі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим поставив в небезпеку не лише своє життя, але й інших учасників дорожнього руху; у населеному пункті керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, грубо порушивши правила дорожнього руху та створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників, допустив наїзд на пішохода, після чого залишив без допомоги потерпілу та зник з місця ДТП, а його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини.

Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та третіх осіб.

Суд також враховує, що посткримінальна поведінка обвинуваченого в судовому засіданні, факт невідшкодування ним шкоди потерпілим не знижує тяжкості й небезпечності вчинених ним злочинів.

Крім того, суд враховує, що перед вчиненням злочину, ОСОБА_7 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому знехтував рішенням суду, свідомо сів за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, чим спричинив смерть потерпілої. Крім цього, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про схильність останнього до скоєння правопорушень.

Судом також враховано думку потерпілих, які вважають, що обвинувачений заслуговує найсуворіше покарання з урахуванням тяжких наслідків, які настали, а саме, смерті доньки та сестри.

При призначенні обвинуваченому покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема за ст. ст. 130, 124, 122-4 КУпАП; офіційно не працевлаштований, не навчається, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела прибутку немає, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, хронічні хвороби у ОСОБА_7 відсутні, інвалідом певної групи він не являється, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, при цьому має місце реєстрації та чітко визначене місце фактичного проживання, за яким характеризується посередньо, ОСОБА_7 схильний до зловживання спиртними напоями та порушень правил дорожнього руху та громадського порядку, в спілкуванні не щирий та не ввічливий, офіційно не одружений, має на утриманні малолітню дитину, непрацездатні особи на утриманні ОСОБА_7 не перебувають.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 (за ч. 1 ст. 135 КК України), відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Підстави для застосування положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, суд також приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), які відповідно до положень ст.12 КК України, класифікуються як тяжкий (ч. 3 ст. 286-1 КК) та нетяжкий злочини (ч. 1 ст. 135 КК), враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, відсутність судимостей (в силу ст. 89 КК України), а також враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчинених злочинів, відсутність щирого каяття та вибачення перед потерпілими, не визнання вини у скоєному, не відшкодування потерпілим заподіяної шкоди та не вжиття обвинуваченим протягом тривалого періоду часу жодних заходів для відшкодування потерпілим такої шкоди, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, сукупність усіх характеризуючих обставин, обстановку та спосіб вчинення злочинних діянь та наслідки, що спричинили смерть неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , 2007 року народження, та беручи також до уваги думку потерпілих, які наполягають на максимально суворій мірі покарання обвинуваченому та просять призначити ОСОБА_7 покарання у максимальних межах санкцій інкримінованих злочинів з реальним їх відбуттям.

У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20, провадження № 51-944 кмо 23), вказано, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи вчинення обвинуваченим ряду кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, допущення ОСОБА_7 чисельних порушень вимог Правил дорожнього руху, у тому числі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а для суспільства в цілому, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч. 3 ст. 286-1 КК України - наближене до максимального строку, передбаченого санкцією, у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття "покарання" у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Вирішуючи питання щодо обрахування строків покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує, що обвинувачений був затриманий 01.11.2022 року (13 год. 10 хв.), відповідно до даних протоколу затримання особи від 01.11.2022 року. Ухвалою суду від 03.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказаний запобіжний захід до обвинуваченого (під час судового розгляду) ОСОБА_7 не змінювався, тобто ОСОБА_7 тримається під вартою з 01.11.2022 року до моменту проголошення вироку судом.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що при вирішенні питання щодо порядку зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строку попереднього ув`язнення необхідно керуватися правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди та відшкодування ОСОБА_9 матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу, суд, з урахуванням положень ст. ст. 61, 128 КПК України, зазначає наступне.

Матеріальна шкода включає в себе вже понесені ОСОБА_9 витрати на поховання в загальній сумі 18 050 грн. Крім цього, кожен з трьох потерпілих окремо просили стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду по 600 000 грн кожному, оскільки в результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , їм (потерпілим у кримінальному провадженні) спричинено моральну шкоду, що безперечно пов?язана зі стресом внаслідок втрати близької їм людини та втратою душевної рівноваги, що зумовило тяжкі страждання та переживання, психологічні страждання, які не припиняються і на даний час, а також негативно відображаються на їх психічному стані. Раптова смерть неповнолітньої ОСОБА_13 призвела до суттєвих психологічних страждань потерпілих та до негативних змін у їх житті, зокрема: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, за для подолання яких необхідний певний час та зусилля, направлені для їх відновлення. Втрата близької людини є непоправною і поновити попереднє становище неможливо. Смерть доньки та сестри призводить до подальшої втрати потерпілими опори в житті та надії на допомогу в старості. Батьки ОСОБА_69 постійно ловлять себе на думці про неї, та не можуть змиритися з тим, що її вже немає. Покійна сестра часто сниться ОСОБА_70 (сестрі загиблої), через що остання втратила нормальний, спокійний сон, часто просинається вночі, побоюється самостійно виходити на вулицю.

Обвинувачений подав відзив, відповідно до якого, вимоги цивільного позову визнав частково. Так, ОСОБА_7 не відмовляється від відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, разом з тим не погоджується із заявленими потерпілими розмірами моральної шкоди, та просить стягнути не більше 150 000 грн кожному. Стосовно судових витрат на правничу допомогу просить визначити в сумі не більше 8000 грн.

Дослідивши матеріали справи, долучений цивільними позивачами докази на обґрунтування свої вимог, суд дійшов наступних висновків.

Щодо вимог ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) на її користь відшкодування заподіяної їй майнової шкоди в розмірі 18 050 грн суд враховує положення ст. ст. 12, 76, 81, 128 ЦПК України, ст. 1201 ЦК України, та зазначає, що позивачкою надано докази, що вона понесла витрати пов`язані із похованням потерпілої ОСОБА_13 , а також докази розміру таких витрат (товарні чеки від 01.11.2022 року), у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. При цьому, суд також вважає за необхідне, у відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України та ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 понесені документально підтверджені процесуальні витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Щодо цивільного позову у частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, то суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілих у зв`язку із втратою доньки та сестри, їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, його мотиви, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди в розмірі 600000 гривень кожному.

Накладені арешти ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 03.11.2022 року, 02.11.2022 року, 23.12.2022 року необхідно скасувати. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 21263,56 грн.

Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 120,122-125, 128, 174, 177-178, 368-371, 373-374, 376, 392-393, 395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, і призначити йому покарання:

- ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років;

- ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 30.04.2024. Зарахувати до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення (01.11.2022 по 29.04.2024 включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 18 050 (вісімнадцять тисяч п`ятдесят) грн, моральної шкоди в сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн та 20 000 (двадцять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн.

Скасувати накладений ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 03.11.2022 року, 02.11.2022 року, 23.12.2022 року на уламки кузова транспортного засобу (позн. № 11 схеми місця ДТП); відокремлені частинки лакофарбового покриття транспортного засобу, (позн. №3 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) лівого бокового дзеркала, (позн. №6 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) лівого бокового дзеркала, (позн. №11 схеми місця ДТП); шкарпетка білого кольору, (позн. №2 схеми місця ДТП); уламки кузова транспортного засобу (позн. №7 схеми місця ДТП); уламки кузова транспортного засобу (позн. №6 схеми місця ДТП); черевик (позн. №8 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) пластикового уламку переднього бамперу (позн. №3 схеми місця ДТП); лівий передній підкрилок транспортного засобу, (позн. №6 схеми місця ДТП); автомобіль "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля "Daewoo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 ; змив з внутрішньої ручки відкриття водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив речовини бурого кольору з внутрішньої поверхні лобового скла автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_9 ; змив з керма автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з карти водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з зовнішньої поверхні лобового скла автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з важеля ручки перемикання коробки передач автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з ручки перемикання показників повороту автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з ручки перемикання склоочисника автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з зовнішньої ручки для відкриття водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив речовини бурого кольору з поверхні задніх лівих дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; чохол з водійського керма автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_6 ; джинсові штани з маркуванням "Baron Jeans" синього кольору; кофту червоного кольору з маркуванням "Olive"; ремінь чорного кольору без маркування; зимову куртку з маркуванням "Fudiao" чорного кольору.

Речові докази:

- уламки кузова транспортного засобу (позн. № 11 схеми місця ДТП); відокремлені частинки лакофарбового покриття транспортного засобу, (позн. №3 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) лівого бокового дзеркала, (позн. №6 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) лівого бокового дзеркала, (позн. №11 схеми місця ДТП); уламки кузова транспортного засобу (позн. №7 схеми місця ДТП); уламки кузова транспортного засобу (позн. №6 схеми місця ДТП); уламок (фрагмент) пластикового уламку переднього бамперу (позн. №3 схеми місця ДТП); лівий передній підкрилок транспортного засобу, (позн. №6 схеми місця ДТП);змив речовини бурого кольору з внутрішньої поверхні лобового скла автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_9 ; змив з керма автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з поверхні зовнішньої сторони водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з карти водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з зовнішньої поверхні лобового скла автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з важеля ручки перемикання коробки передач автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з ручки перемикання показників повороту автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з ручки перемикання склоочисника автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив з зовнішньої ручки для відкриття водійських дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; змив речовини бурого кольору з поверхні задніх лівих дверей автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_1 ; чохол з водійського керма автомобіля "Daewoo Lanos", р.н. НОМЕР_6 ; черевик (позн. №8 схеми місця ДТП); шкарпетка білого кольору, (позн. №2 схеми місця ДТП), - після набрання вироком законної сили знищити;

- автомобіль "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля "Daewoo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки "Тесnо" IMEI№1: НОМЕР_10 , IMEI №2: НОМЕР_11 ; джинсові штани з маркуванням "Baron Jeans" синього кольору; кофта червоного кольору з маркуванням "Olive"; ремінь чорного кольору без маркування; зимова куртка з маркуванням "Fudiao" чорного кольору, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі у сумі 21263 (двадцять одна тисяча двісті шісдесят три) грн 56 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Яготинський районний суд Київської області, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1