Справа № 357/8063/17 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2962/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0001792 від 05.04.2017 року за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.09.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн.;

2) 18.10.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

на підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовано;

вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відповідно до вироку, 25.12.2018 року близько 14 години 45 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору коду до кодового замка вхідних металевих дверей, проникли до гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вчинили крадіжку драбини із алюмінію марки «ELKOP» модель VНR3x12, вартістю 3881 гривня 41 копійка, яку взяли в руки та винесли з гаражного приміщення.

Після цього, ОСОБА_7 разом із невстановленою особою залишив місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_7 разом із невстановленою особою своїми умисними злочинними діями завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3881 грн. 41 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону України, який не підлягає застосуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав на те, що кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції визнав повторність як кваліфікуючу ознаку, тоді як в матеріалах кримінального провадження відсутній вирок суду, який набрав законної сили, або попередній епізод кримінального правопорушення, які б могли б утворювати вказану кваліфікуючу ознаку. Просив вирок змінити, виключивши із мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченого - вчинення злочину повторно. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Висновки суду щодо встановлених фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, сторонами кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ч. 4 ст.32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом.

Як вбачається з вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_7 за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 від 25.12.2018р. (у кримінальному провадженні №0004804) як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осію, тобто за ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, вважаючи вказану кваліфікацію правильною та доведеною, суд не врахував, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 185 КК України (у кримінальному провадженні №0003317) у зв`язку із закінченням строків давності, а судове провадження в цій частині закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що 09.10.2023 року прокурор змінив раніше сформульоване обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_7 і подав новий обвинувальний акт, в якому, за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 від 25.12.2018 року кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, тобто без кваліфікуючої ознаки «повторність».

Неврахування судом першої інстанції вказаних обставин призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на таку кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченого ОСОБА_7 як «вчинення злочину повторно», в решті вирок суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_7 - вчинення злочину повторно.

В решті вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4