КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2024 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Печерської окружної прокурори у місті Києві ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту у разі оголошення повітряної тривоги, на строк до 21.03.2024 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування з іншими _____________________________________________________________________________________

Справа № 757/9192/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2542/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали та покладених слідчим суддею обов`язків до 21.03.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилався на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.

При цьому вказував, що 21.02.2024 закінчився строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , а тому у слідчого та прокурора відсутні повноваження для звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу, оскільки КПК України не передбачає права слідчого чи прокурора звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу, строк дії якого вже сплинув та не був продовжений у встановленому законом порядку.

Також апелянт зазначав, що сторона обвинувачення не обґрунтувала того, що з`явились нові ризики, які не були наявні під час строку дії попереднього запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , оскільки не звернення слідчого з відповідним клопотанням про продовження запобіжного заходу свідчить про факт падіння ризиків можливої неналежної поведінки підозрюваного.

Однак, в оскаржуваній ухвалі відсутність нових ризиків фактично ототожнена із продовженням існування попередніх ризиків, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України.

На переконання апелянта, процесуальна поведінка ОСОБА_7 підтверджує суттєве зниження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до рівня, який унеможливлює застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу. Крім того, відсутня процесуальна необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 21.03.2024.

Також звертає увагу, що відносно іншого підозрюваного ОСОБА_10 , який за версією слідства є організатором так званої злочинної організації, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також доказів на підтвердження існування вказаних у клопотанні ризиків.

Досудове розслідування та процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється не уповноваженими особами, оскільки відсутні фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до територіальної підслідності Печерського управління поліції Головного управління Києві. У доданих до клопотання слідчого матеріалах також відсутні об`єктивні дані про те, що інкриміновані кримінальні правопорушення могли бути скоєні на території Печерського району міста Києва.

Враховуючи порушення органом досудового розслідування правил територіальної підслідності, повідомлення про підозру ОСОБА_7 складене, погоджене та вручене неуповноваженими особами, що також свідчить і про незаконність усіх процесуальних рішень та проведених слідчих і процесуальних дій, у тому числі подані до слідчого судді клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 в режимі відеоконференцзв`язку, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 02.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених я. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 1, ч. 2 ст. 255 КК України.

21.11.2023 о 19 год. 27 хв. ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України, а також у вимаганні права на майно з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, вчиненому учасником злочинної організації, в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2023 залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 18.01.2024, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.12.2023 змінено адресу знаходження підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом, а семе з адреси: АДРЕСА_2 , на адресу: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.01.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту застосованого ОСОБА_7 до 21.02.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжено строк дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.02.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 до 4 місяців, тобто до 21.03.2024.

27.02.2024 слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернуся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 21.02.2024, погодженим із прокурором Печерської окружної прокурори у місті Києві ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, із забороною останньому залишати фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту у разі оголошення повітряної тривоги, на строк до 21.03.2024 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали та покладених слідчим суддею обов`язків до 21.03.2024.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Врахувавши тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому злочинів та дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є засновником благодійного фонду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та їх наслідками, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Посилання захисника на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про порушення правил підслідності під час здійснення досудового розслідування, визначених ст. 216 КПК України, фактично стосуються питань оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу та підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінального правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, доводи апелянта про належну процесуальну поведінку підозрюваного, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів.

Посилання захисника на те, що у слідчого та прокурора відсутні повноваження для звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу, оскільки 21.02.2024 закінчився строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , не грунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону та не є визначеною законом підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу з цих підстав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 оскаржувана ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2024 вичерпала свою дію 21.03.2024.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2019 у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3