Справа № 522/2803/24
Провадження по справі № 1-кс/522/1152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 25.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.02.2024, приблизно о 02-00 год., громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи спільно з громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на перегоні «Дачне-Вигода» Одеської залізниці (с. Дачне Одеського району Одеської обл.), з метою ослаблення держави, в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту здійснив підпал релейних шаф сигнальної установки № 1 і № 8 на 1484 км ПК-3 перегону "Дачне - Вигода" Одеської залізниці, яка являється магістральною залізницею сполучення "Київ - Одеса" та відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення.

24.02.2024 в період часу з 14:25 по 15:10 слідчим 1 відділення СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 в службовому кабінеті № 208, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 43, затриманий громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , виявлено та вилучено наступний документ: паспорт громадянина України ОСОБА_4 , документ № НОМЕР_1 .

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви просив розглядати клопотання за його відсутності.

Від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні паспорт не відповідають положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на документ вилучений 24.02.2024 в ході особистого обшуку громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: паспорт громадянина України ОСОБА_4 , документ № НОМЕР_1 , оскільки слідчий недостатньо обґрунтував клопотання.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на документ вилучений 24.02.2024 в ході особистого обшуку громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: паспорт громадянина України ОСОБА_4 , документ № НОМЕР_1 відмовити з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_6

27.02.2024