справа № 631/299/24
провадження № 1-кп/631/94/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року під № 0000005, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки села Ордівка Нововодолазького району Харківської області, громадянки України (паспорт з безконтактним електронним носієм

№ НОМЕР_1 , виданий органом 6347), із середньою освітою, заміжньої,

ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимої,

не працевлаштованої, яка утримує малолітніх та неповнолітніх дітей:

доньку Пелих ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

зареєстрована за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

До Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293, 301 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року під № 0000005, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 117).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження зареєстровано під єдиним унікальним № 631/299/24 (провадження № 1-кп/631/94/24) (а. с. 118).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , якому згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 12.03.2024 року заступником керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_9 , надані відповідні повноваження процесуального керівника у цьому провадженні, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 1 - 4, 15, 23).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 19 березня 2024 року надала прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням її права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що викладено у формі відповідної заяви (а. с. 1, 12 - 13).

Також, суд переконався, що й підозрювана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в присутності захисника ОСОБА_11 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 005-270002587 від 18.03.2024 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1772, виданим 29.08.2012 року, склала письмову заяву щодо беззаперечного визнання нею своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 1, 8 9, 111, 112).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2024 року під № 0000005, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваної, засвідченої її підписом та підписом її захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому їй органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 11 березня 2024 року у вечірній час ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 прийшли у гості до своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ,- де разом розпивали спиртні напої. Після вживання алкогольних напоїв, близько 21 години 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 виник конфлікт на підґрунті ревнощів останньої свого чоловіка ОСОБА_13 по відношенню до ОСОБА_2 . В результаті раптово виниклих неприязних стосунків по відношенню до ОСОБА_10 , у ОСОБА_2 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості. У вказаний час та у вказаному місці ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, з мотивів виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров?ю ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, в кімнаті будинку повалила ОСОБА_10 на ліжко, сіла на неї зверху та нанесла один удар долонею лівої руки по обличчю справа, після чого схопила останню обома руками за передпліччя рук і почала стискати, утримуючи в лежачому положенні. Згодом, ОСОБА_10 вивільнилася від утримання ОСОБА_2 та почала тікати з кімнати, проте ОСОБА_2 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, стоячи позаду від потерпілої, нанесла їй один удар ногою у область правого стегна. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_2 відповідно до висновку експерта № 12-14/24-НВ/24 від 13.03.2024 року у ОСОБА_10 виявлено субкон?юнктивальний крововилив на правому оці, подряпину на повіку правого ока, синці на кінцівках, які виникли від травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею та механізмом спричинення - удар та стиснення, можливо в період часу біля 1 доби до огляду, способом, на який вказує потерпіла. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (пункт 2.3.2. «б» і 2.3.5 «а» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Між отриманими тілесними ушкодженнями та незначними скороминущими наслідками, що настали у ОСОБА_10 мається причинний зв`язок. Дані тілесні ушкодження до небезпечних до життя не відносяться. Відповідно до висновків експерта № 12-14/27-HB/24/12-14/24-HB/24 від 15.03.2024 року та № 12-14/28-HB/24/12-14/24-HB/24 від 15.03.2024 року, локалізація та механізм утворення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень відповідають тому способу, на який вказує потерпіла та свідки, в ході проведення за їх участю слідчих експериментів (а. с. 2 3).

Таким чином, своїми умисними діями 11.03.2024 року ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення проти здоров`я ОСОБА_10 у виді умисних легких тілесних ушкоджень.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Її дії відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, у зв`язку із чим обвинувачена підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, данні про її особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують їй покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 1 статті 125 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення раніше не судима (а. с. 103 зворот), офіційно не працевлаштована, заміжня (а. с. 88), має на утриманні одну неповнолітню дитину та чотирьох малолітніх дітей (а. с. 90 94), на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 96 - 98), має постійне місце реєстрації, за яким характеризується задовільно (а. с. 102), на обліку районного сектора з питань пробації не знаходиться (а. с. 100), у вчиненому щиро розкаялась.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття.

В силу пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію кримінального проступку, що інкримінується ОСОБА_2 у провину, а також те, що вона не є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 56 Кримінального кодексу України, суд вважає, що її виправлення можливе шляхом виконання нею у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначать органи місцевого самоврядування, а тому їй необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді громадських робіт, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винної, обставини та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність не відбутих та не погашених судимостей, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, факт того, що вона не працевлаштована, а тому не має постійного та стабільного заробітку, натомість здійснює догляд за дитиною у віці до трьох років, відсутність до неї претензій з боку потерпілої як матеріального, так і морального характеру, а також щире каяття винної, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню її в дусі додержання законів України, формуванню в неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 56, 65 67 і частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтями 31, 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 - 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити їй по даній нормі закону покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1