Провадження по справі № 1-кп/522/1100/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005691 від 19.10.2019 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ст. 69, 70, 72 КК України, покарання зараховано з 22.09.2019 року, звільнений за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця республіки АДРЕСА_4 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця Азербайджану, громадянина України, азербайджанця, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , проти задоволення яких сторони захисту заперечували та просили обрати більш м`які запобіжні заходи або визначити альтернативний запобіжний у вигляді застави.

Обґрунтовуючи подані клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вказав на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, відсутність постійного місця роботи до затримання, можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, можливість переховування від суду, можливість впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, та те, що обвинувачений є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку з 16.05.2018 року. Знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_6 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_17 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_17 , що вказує на те, що обвинувачений буде намагатись переховуватись від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо майнового стану обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі передбаченому законом, яку в подальшому можливо буде стягнути на потреби ЗСУ. Також захисник зазначив, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, має місце проживання в орендованій його родичами житлі, на підтвердження чого раніше було неодноразово надано відповідні докази. Також вказав, що потерпілому ОСОБА_18 було відшкодовано ним завдану шкоду. Звернув увагу суду, що після дослідження більшості доказів та допиту частини потерпілих та свідків його підзахисний приймав активну участь не у всіх епізодах інкримінованих злочинів, зазначених в обвинувальному акті. Крім того, захисник зазначив, що тривале перебування його підзахисного під вартою суперечить позиції ЄСПЧ та призводить до порушення прав і основоположних свобод людини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 , заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики заявлені прокурором необґрунтовані, обвинувачення не доведене. Просив обрати його підзахисному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у передбаченому законом розмірі. Вказав, що останній тривалий час утримується під вартою, та фактичне вже відбув мінімальне покарання передбачене санкцією статті інкримінованого йому злочину, та таке довготривале утримання обвинуваченого під вартою призводить до порушення його прав. Крім того, захисник вказав, що наразі його підзахисний знятий з міжнародного розшуку на підтвердження чого зможе надати суду відповідні докази в наступному судовому засіданні. Зауважив, що екстрадиційне провадження згідно вимог чинного законодавства не може тривати більше одного року.

Також, від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченго ОСОБА_5 , строком на 60 днів, в обгрунтування якого посилався на відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, на те, що обвинувачений є громадянином іншої держави, може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_12 не заперечував проти клопотання прокурора, оскільки такий вид запобіжного заходу влаштовує його підзахисного, останній працевлаштувався та веде законослухняний спосіб життя.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у зв`язку з внесенням застави обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , строком на 60 днів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор просив врахувати дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим та відсутність міцних соціальних зв`язків та те, що обвинувачений неодноразово, без поважних причин, не прибував в судові засідання, що на думку прокурора дає підстави вважати, що обвинувачений і в подальшому може допускати неявку в судові засідання.

Сторона захисту не заперечувала проти продовження раніше покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, які останній не порушує з моменту обрання йому даного виду запобіжного заходу.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор вказав, що попередньою ухвалою суду було покладено обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В своєму клопотанні прокурор посилався на відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, на неодноразову неявку обвинуваченого в судові засідання без поважних причин, що на переконання прокурора доводить ризик можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному провадженні, які ще судом не допитані, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Сторона захисту частково заперечувала проти клопотання прокурора та просила не покладати на обвинуваченого додатковий обов`язок, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, оскільки це перешкоджає його роботі, яка потребує постійних відряджень за межі міста Одеси та Одеської області.

Усі обвинувачені підтримали думки своїх захисників.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та подані клопотання, суд доходить таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Згідно вимог ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні вже розпочато, допитано частину потерпілих, свідків, проте дослідження матеріалів кримінального провадження ще не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочинів.

На спростування доводів сторін захисту стосовно тривалого перебування обвинувачених у даному кримінальному провадженні під вартою та тривалого судового розгляду суд вважає за необхідне зазначити таке.

Враховуючи складність даного провадження через велику чисельність обвинувачених, захисників, потерпілих та свідків, з об`єктивних причин не вдається завершити судовий розгляд. Проте, окремо слід зазначити, що через неявку захисників, з якими було заздалегідь погоджено дати судових засідань, судовий розгляд даного кримінального провадження по суті часто зривається.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2024 року були задоволені клопотання прокурора та обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовжено дію покладених на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні шести епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій. Також обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість та кількість епізодів злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не всі допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до інших судів м. Одеси за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки відсутні відомості щодо працевлаштування останнього та дані про наявність у нього будь-якого джерела доходу.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту щодо відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 шкоди потерпілим у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_18 , та відсутність претензій буд-якого характеру з боку потерпілого ОСОБА_19 , однак у даному провадженні ще є інші потерпілі, шкоду яким не відшкодовано. Таким чином часткове відшкодування шкоди потерпілим не може слугувати наразі беззаперечною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на той вид, про який просить захисник.

Суд також враховує надані стороною дані щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 соціальних зв`язків.

Так, у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, суд зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

Таким чином, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час утримується під вартою, ризики зазначені прокурором, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України значно знизились, суд вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

За певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться особі в провину («Мангурас проти Іспанії», §§ 81 та 92).

Разом з тим, суд не може не враховувати останню практики ЄСПЛ, зокрема рішення, в яких зазначено, що розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу, розмір якої має бути помірним і відчутним для особи («Георгієва проти Болгарії», §§ 15, 30 та 31), також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) («Христова проти Болгарії», § 111) та його платоспроможність («Тошев проти Болгарії», §§69-73).

Суд, виходячи з практики ЄСПЛ, враховуючи майновий стан обвинуваченого, розмір шкоди спричинений потерпілим згідно обвинувального акту, вважає за можливе визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім, співрозмірним, відчутним для обвинуваченого та зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у даному кримінальному провадженні, та зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та слугуватиме достатнім стримуючим фактором від порушення покладених на нього судом обов`язків.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, суд враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на даній стадії судового розгляду, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості кримінальних правопорушення, в яких останній обвинувачується, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що на даній стадії судового розгляду застосування більш м`якого запобіжного ніж тримання під вартою з визначенням розміру застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які наразі не перестали існувати.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку, відсутність у нього доведених міцних соціальних зв`язків на території України, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів в іншій державі, у зв`язку з чим перебуває у міжнародному розшуку, та стороною захисту не надано належних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд враховує доводи прокурора щодо того, що знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_6 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_17 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_17 , що вказує на те, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, існує суттєвий ризик того, що останній ймовірно буде намагатись переховуватись від суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час судом не встановлено.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Під час розгляду клопотання стороною захисту зазначалось, що існують документи, які підтверджують факт зняття обвинуваченого ОСОБА_6 з міжнародного розшуку, проте жодних доказів суду надано не було.

Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Будь-яких нових даних, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.01.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло, та в подальшому дію вказаного запобіжного заходу було продовжено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 було змінено спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний період доби.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжко хворої матері, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до іншого суду м. Одеси.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора частково та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2023 року було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку в подальшому було внесено обвинуваченим ОСОБА_4 на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, дію яких в подальшому останній ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2024 року було продовжено.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, проти чого сторона захисту не заперечувала.

Вирішуючи питання про продовження дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із внесенням застави, строком на 60 днів, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, існування доведеного прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився та продовжує існувати, а саме можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності.

Зазначені прокурором в клопотанні ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть існувати з незначним ступенем ймовірності, враховуючи, що не всі свідки та потерпілі допитані, та наявності судимостей у останнього, однак суд звертає увагу, що за час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не було надано суду доказів реального існування вказаних ризиків та своєю процесуальною поведінкою доводить сумлінне виконання покладених на нього раніше ухвалою суду обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на даний час слугують достатнім стримуючим фактором.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_4 дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року було застосовано стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 ПК України, строком на 60 днів, дію яких в подальшому ухвалами суду обвинуваченому було продовжено, останній раз 29.03.2024 року.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Сторона захисту не заперечувала проти клопотання прокурора, однак просила не покладати не обвинуваченого обов`язок не відлучатись з населеного пункту, в якому останній проживає, оскільки ОСОБА_7 необхідно виїжджати за межі міста Одеси через роботу.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_7 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховуючи що потерпілий та свідок за епізодом у якому він обвинувачується у даному кримінальному провадженні судом вже допитаний, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, однак ризик впливати на потерпілого і свідків суттєво зменшився, що доводить заявлені у клопотанні прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд враховує посилання у клопотанні прокурора на існування ризику можливого перешкоджання ОСОБА_7 судовому розгляду даного кримінального провдаження у розумні строки.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_7 .О обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та це не порушить його право на працю, з метою отримання доходу.

При цьому, доводи сторони захисту щодо непокладення на обвинуваченого обов`язку не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, оскільки ОСОБА_7 необхідно виїжджати за межі міста Одеси через роботу та постійні відрядження, суд до уваги не приймає, та роз`яснює, що у разі виключної необхідності сторона захисту може звернутися до суду із відповідним клопотанням.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 раніше обраних запобіжних заходів, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим клопотання прокурора стосовно вказаних обвинувачених підлягають задоволенню.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 питання щодо запобіжного заходу судом не вирішувалось, оскільки останньому було продовжено запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту хвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 року.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 184, 194, 197, 199, 331, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ», без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ», з визначенням розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 110 (сто десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 333080 (триста тридцять три тисячі вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок, строком на 60 (шістдесят) днів.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі № 1-кп/522/1100/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною залишати житло в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., терміном на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з місця проживання, в якому обвинувачений перебуває під домашнім арештом, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків.

Клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками, у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Клопотання про продовження покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України -задовольнити.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про застосування дії покладених обов`язків на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та контроль за їх поведінкою покласти на співробітників відповідного територіального підрозділу ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської обласної прокуратури.

Строк дії ухвали про продовження запобіжних заходів становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 21.05.2024 року, який діє до 19.07.2024 року включно.

Ухвала суду про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору Одеської обласної прокуратури та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду в частині продовження запобіжних заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_20