ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1125/24 Справа № 191/2208/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює охоронником 1-го розряду ТОВ Віп-гарант, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що прокурором не доведено, що у даному випадку до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, і те, що він нездатен буде забезпечити дотримання покладених на останнього обов`язків.

Вказує, що є недоведеним існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, здійснювати вплив на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, експерта.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не розглянуто можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано дані про особу ОСОБА_8 , а саме те, що він має місце реєстрації, не має намірів переховуватися, до кримінальної відповідальності не притягувався.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити застосований до нього запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування заявлених вимог вказує, що рішення слідчого судді фактично грунтується лише на суворості покарання, що може йому загрожувати, втім дана обставина сама по собі не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 18 липня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також зазначає, що існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, здійснення впливу на свідків у кримінальному провадження,

Зазначено, що більш м`який запобіжний захід не здатен достатньою мірою забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити попередження встановлених ризиків.

Крім того вказано, що слідчим суддею не встановлено неможливості утримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні з викладених у них підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до ст. 198 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими з огляду на наступне.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000435 від 18.05.2024 року, у відношенні ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, достатньо обґрунтованої для застосування до нього запобіжного заходу, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та на які послався суд першої інстанції в ухвалі, у тому числі протоколом огляду місця події від 18.05.2024 року, згідно із яким на місці події було виявлено зокрема складаний ніж; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин вчинення злочину щодо нього; висновком експерта від 18 травня 2024 року, згідно із яким у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у виді різаних ран внутрішнього кінця лівої ключиці та внутрішньої поверхні правої кисті.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 18.05.2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.05.2024 року; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; висновками експертів; протоколом допиту свідків; повідомлення про підозру від 18.05.2024 року, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Із викладених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисника про відсутність щодо підозрюваного вагомих ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, які можуть бути усунуті виключно шляхом тримання останнього під вартою, то вони не є обгрунтованими.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Аналізуючи висновки слідчого судді з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносно ОСОБА_8 існує небезпідставна підозра у скоєнні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, з урахуванням положень ст. 68 КК України, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

З огляду на характер вчиненого злочину та наслідки, які настали, є виправданими і висновки суду щодо наявності ризику здійснення з боку підозрюваного впливу на потерпілого та свідків, місце проживання яких останньому відомо, та він задля уникнення відповідальності у вчиненому злочині може вдатися до реалізації даного ризику. Враховується і те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато 18.05.2024 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків та потерпілої.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину в період воєнного стану, введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом реалізації встановлених ризиків.

Крім того, інкримінований останньому злочин пов`язаний із посяганням на життя іншої людини із застосуванням небезпечного засобу - ножа, що дозволяє грунтовно припускати, що підозрюваний є особою рішучою і схильною до застосування насильства, зневажливо ставиться до життя та здоров`я інших осіб. Також приймається до уваги, що ОСОБА_8 наніс поранення співробітнику ТЦК, намагаючись ухилитися від явки до вказаного органу. Наведені обставини свідчать про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків і неможливість їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.

Одночасно колегія суддів зважає на дані про особу підозрюваного, які було враховано слідчим суддею, а саме те, що ОСОБА_8 не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, які змогли б забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянтів як осіб, зацікавлених у вирішенні порушеного слідчим питання на користь подозрюваного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4