Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/309/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.02.2024, задоволено клопотання захисника та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000517 від 06.11.2021 в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України закрито.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минув більш ніж п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. При цьому перебіг давності не переривався та не зупинявся, оскільки відсутні дані про те, що обвинувачений вчиняв нові кримінальні правопорушення або ухилявся від досудового слідства чи суду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у привласнені чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч. 2 ст. 191 КК України, та у привласненні особливо важливих офіційних документів, які були йому ввірені та перебували в його законному віданні, що спричинило порушення роботи підприємства (установи), тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч. 2 ст. 357 КК України.

Відповідно до обвинувального акту часом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, є грудень 2018 року, а часом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, є період часу з березня по серпень 2021 року.

Частиною 2 статті 49 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до санкції частини 2 статті 357 КК України (чинної на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Тобто, внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 упродовж березня - серпня 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України перервався та, відповідно до положень ч. 2 ст. 49 КК України, почав обраховуватись спочатку з серпня 2021 року.

Таким чином, на час постановлення оскаржуваної ухвали строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України, визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, не минули.

За таких обставин суд, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого, які просили відмовити у задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст. 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі крім випадку передбаченого у п. 2 цієї частини.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, тобто строк давності за ним становить, згідно з вищевикладеними положеннями закону України про кримінальну відповідальність, п`ять років.

Разом із тим, згідно вимог ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.ч. 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В цьому контексті, аналізуючи доводи сторони обвинувачення, апеляційний суд погоджується із ними та зауважує на тому, що у відповідності до обвинувального акту по кримінальному провадженні № 0000517 від 06.11.2021, ОСОБА_8 до закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (часом вчинення якого є грудень 2018 року), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.357 КК України вчинене у період часу з березня по серпень 2021 року.

Відповідно до санкції частини 2 статті 357 КК України (чинної на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 після вчинення ним у грудні 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, вчинив інше кримінальне правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, колегія суддів констатує, що в даному випадку перебіг строку давності за вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, тобто скоєного у грудні 2018 року, перервався.

Відтак, строк давності в даному конкретному випадку за вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України починає свій відлік з моменту вчинення ним останнього за часом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, тобто з серпня 2021 року.

Виходячи з наведеного, є слушними посилання прокурора на те, що наразі строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України не закінчився у зв`язку із його перериванням, внаслідок чого законних та достатніх підстав для ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та, відповідно, закриття кримінального провадження у суду першої інстанції не було.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання сторони захисту та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, дійшов помилкового висновку щодо закінчення строків давності притягнення до відповідальності в зазначеному кримінальному провадженні № 0000517 від 06.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України, залишивши поза увагою факт переривання строків давності, чим допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункти 2 та 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначають, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 у цьому ж кримінальному провадженні обвинувачується у іншому кримінальному правопорушенні, яке вчинено до закінчення перебігу строку притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст. 49 КК України, а тому звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження є передчасним.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини кримінального провадження не були належним чином перевірені судом при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалу слід скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду кримінального провадження в загальному порядку, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_8 скасувати та матеріали справи повернути на розгляд в той же суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4