Справа № 333/1761/24
Провадження № 1-кс/333/1086/24
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024 року старший слідчий в ОВС першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що першим СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000394 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області № 129о/с від 03.03.2021 року ОСОБА_5 призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорвзького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Перебуваючи на вказаній посаді в спеціальному званні капітан поліції, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 року, ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу, та здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою в силу статей 3, 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі Закон) № 580-VIII від 02.07.2015 року, має обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно з вимогами ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального та адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вимоги для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Згідно з приміткою 2 до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище є керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Водночас ОСОБА_5 , будучи начальником сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, отже особою яка займає відповідальне становище, діючи всупереч вищевказаним нормам законів, з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , будучи інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань 16.01.2024 року заступив на добове чергування з охорони громадського порядку спільно з поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 .

Того ж дня, об 11 год. 24 хв., інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 на мобільний телефон подзвонив начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 та надав команду забрати його о 12 год. 00 хв. біля приміщення відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з метою здійснення перевірки несення служби співробітниками поліції на блок постах, крім того ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дорожньо-транспортну подію, яка відбулась в районі населеного пункту Тернівка Запорізького району Запорізької області.

Далі, 16.01.2024 року, об 12 год. 02 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 забрали ОСОБА_5 біля приміщення відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, та після перевірки несення служби співробітниками поліції на блок постах, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 рухаючись на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, на автодорозі Т0408 поблизу населеного пункту Тернівка Запорізького району Запорізької області, де автомобіль «Honda Strime», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , виїхав за межі проїзної частини та перебував у кюветі.

Перебуваючи на місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» висунув законну вимогу водію автомобіля «Honda Strime», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На виконання вказаних законних вимог співробітника поліції, ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 документи для перевірки. Отримавши вищевказані документи та перевіривши їх, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_8 , з цією метою ОСОБА_6 безпідставно почав стверджувати, що ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, з метою реалізації спільного з ОСОБА_5 злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 висловив ОСОБА_8 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди, не уточнюючи при цьому суму такої вигоди, за уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , незаконність їх дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, останній вимушено підкорився незаконній вимозі ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди, при цьому ОСОБА_8 повідомив, що у нього немає при собі грошовий коштів.

ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_5 злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди, повторно висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди та запропонував ОСОБА_8 зайняти грошові кошти у знайомого, якого ОСОБА_8 раніше викликав на місце події, для допомоги з транспортуванням автомобілю.

ОСОБА_8 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_6 , незаконність його дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, якого він не вчиняв, вимушено підкорився незаконній вимозі ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди та за допомогою мобільного зв`язку зателефонував своєму знайомому ОСОБА_9 .

В ході розмови з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повідомив, що на місце події прибули співробітники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також те що співробітники поліції вимагають у нього неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Очікуючи приїзду на місце події ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , будучи керівником ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за допомогою жесту у вигляді п`яти витягнутих пальців лівої руки повідомив ОСОБА_6 суму неправомірної вигоди, яку необхідно висунути ОСОБА_8 для передачі за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. В подальшому, продовжуючи очікувати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 почав висловлювати ОСОБА_6 занепокоєння отриманням неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , мотивуючи це значним часом очікування ОСОБА_9 , при цьому продовжуючи давати команду чекати останнього.

Після цього, 16.01.2024 року, близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_9 прибув на місце події поблизу населеного пункту Тернівка Запорізького району Запорізької області на автодорогу Т0408, де ОСОБА_6 , будучи інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області під час виконання службових обов`язків, з метою реалізації спільного з ОСОБА_10 злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе за невчинення ним та ОСОБА_5 , як службовими особами дій в інтересах третьої особи ОСОБА_8 , а саме не притягнення останнього до адміністративної відповідальності, висунув ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 5 000,00 грн., яку раніше погодив з ОСОБА_5 .

На вказану вимогу ОСОБА_9 вимушено погодився, після чого перебуваючи поблизу населеного пункту Тернівка Запорізького району Запорізької області на автодорозі Т0408 передав неправомірну вигоду, а ОСОБА_6 , у свою чергу, одержав неправомірну вигоду у сумі 5 000,00 грн., за невчинення ним та ОСОБА_5 , як службовими особами дій в інтересах третьої особи ОСОБА_8 , а саме не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що кваліфікується як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб.

02.04.2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; відповіддю Запорізького управління ДВБ НП України на виконання доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України; протоколами допитів свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом вручення грошових коштів; протоколом обшуку транспортного засобу Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом обшуку службового кабінету співробітників СРПП ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю за особою; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

ОСОБА_5 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно з санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_5 перебуває у власності автомобіль Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Враховуючи наявність достатність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищевказаного транспортного засобу, унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, слідчий ОСОБА_3 надав заяву, у якій просить клопотання задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому, судове засідання провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення арешту майна.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту майна те, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за злочин, за ознаками вчинення якого повідомлено про підозру власника майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання 02.04.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищезазначеного автомобілю, унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України, існують підстави для накладення арешту на майно.

Слідчий надав дані, якими підтверджується право власності на зазначене майно.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт рухомого майна, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-автомобіль Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1