Справа № 567/2236/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000304 від 23.10.2023

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Межиріч Острозького району Рівненської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимої : 08.06.2015 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу (05.11.2015 ухвалою Острозького районного суду покарання замінено на 50 годин громадських робіт); 12.01.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 230 годин громадських робіт; 13.04.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення воді строком 1 рік 1 місяць; 13.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області зв ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; 21.09.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки; 20.05.2020 Острозьким районним судом Рівненської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нетішинсього міського суду Хмельницької області від 21.09.2018 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 16.11.2021 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 20.05.2020 призначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненої 24.05.2023 з ДУ «Збаразька виправна колонія №63» на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 16.05.2023 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 6 місяців 4 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимою:

08.06.2015 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн. (06.11.2015 ухвалою Острозького районного суду Рівненської області міру покарання замінено на 50 годин громадських робіт);

12.01.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді 230 годин громадських робіт;

13.04.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 рік 1 місяць позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.72, ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 12.01.2016 призначено остаточне покарання у виді 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

13.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області зв ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;

21.09.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки;

20.05.2020 Острозьким районним судом Рівненської області, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; на підставі ч.І ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нетішинсього міського суду Хмельницької області від 21.09.2018 та призначити остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

16.11.2021 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 20.05.2020 призначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнена 24.05.2023 з ДУ «Збаразька виправна колонія №63» на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 16.05.2023 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 6 місяців 4 дні, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не стала та знову вчинила умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_3 , діючи повторно, 20.10.2023, близько 16 год. 20 хв., перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 , який в той час також знаходився у даному житловому будинку, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення дзвінка, не маючи наміру повертати власнику, заволоділа мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi 9 С NFC» 64 Gb, вартістю 2070 грн., із захисним чохлом вартістю 85 грн. та із встановленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 150 грн.

В подальшому, ОСОБА_3 вказане майно власнику ОСОБА_5 не повернула та розпорядилася ним на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2 305 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнала повністю і показала, що 20.10.2023, близько 16 год., перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_5 , який в той час також знаходився у даному житловому будинку, під приводом здійснення дзвінка. В подальшому, ОСОБА_3 телефон ОСОБА_5 не повернула та розпорядилася ним на власний розсуд.

У вчиненому розкаялася, просила суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За матеріалами справи 23.10.2023 року надійшла заява ОСОБА_5 про викрадення телефону, що повністю узгоджується з показами обвинуваченої в частині часу, локалізації та механізму вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши сукупність доказів, суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення кваліфікується як нетяжкий злочин, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.

Беручи до уваги особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судима, на обліку в лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, не встановлені.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас, з урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, особи обвинуваченої суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому наявність пом`якшуючих покарання обставин не свідчать про можливість її виправлення без відбування покарання, та враховуються судом при призначенні їй покарання.

За вказаних обставин суд рахує, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує вимоги ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям. Мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9 С NFC» 64 Gb із чохлом та сім-картою ІІрАТ «Київстар» належить потерпілому ОСОБА_5 , тому його слід вважати повернутим законному володільцю.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Клопотань про обрання щодо обвинуваченої запобіжного заходу не надходило та підстав для його обрання судом не встановлено.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» від 30.11.2023 №СЕ- 19/118-23/11545-ТВ складають 1195 грн. відтак, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченої зазначених витрат.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання призначити ОСОБА_3 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Острозького районного суду Рівненської області від 16.11.2021, у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_3 з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1195 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9 С NFC» 64 Gb із чохлом та сім-картою ІІрАТ «Київстар» - вважати паовернутим потерпілому ОСОБА_5 ,

- накладну 3 від 20.10.2023 зберігати в матеріалах справи протягом усьвого часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1