Справа № 569/4281/24
УХВАЛА

13 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт №0000072 від 13.02.2021 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час розгляду обвинувального акту, прокурор ОСОБА_3 подала письмове клопотання заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, покликаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема запобігання спробам переховуватись від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення. Оскільки на даний час вказані ризики не зменшились і продовжують існувати та обґрунтовано виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, однак просив змінити йому цілодобовий домашній арешт на домашній арешт у певний період доби.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч 2 ст. 307 КК України.

20.01.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду відносно ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який ухвалою суду від 25.04.2024 було змінено на цілодобовий домашній арешт строком 60 днів до 24.06.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням домашнього арешту підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризиків, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з того, що даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж домашній арешт не встановлено, а також приймає до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, тяжкість покарання за вчинення, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується.

Так, запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Вирішуючи питання про продовження строку домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість вчиненного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Суд вважає, що із врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотиків.

З часу обрання даного запобіжного заходу по даний час ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого домашнього арешту, не відпали.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу не встановлено.

У справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, наявність постійного місця проживання та реєстрації, де проживає разом із матір`ю, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження такого запобіжного заходу, як домашній арешт є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

При цьому, з метою недопущення переховування обвинуваченого від суду, доцільним є покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177- 179, 181, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт терміном 30 днів, з 12.06.2024 до 12.07.2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, визначені ухвалою суду від 25.04.2024.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити по 12.07.2024.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відділенню №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області (м. Острог, вул. Проспект Незалежності, 89).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути подано під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя -