Ширяївський районний суд Одеської області
11.06.2024 Справа №: 518/2110/23 Провадження № 1-кп/518/40/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження №0001374 від 19.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з вищою незакінченою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2023 року, приблизно о 15:20 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Volkswagen СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини автодороги М-05 зі сполученням «Київ - Одеса», зі сторони м. Умань у напрямку міста Одеса.

Під час руху у вказаному напрямку, на 354 км + 350 м автодороги «Київ -Одеса» (в межах Одеської області), проїзна частина якої передбачала двосторонній рух з трьома смугами для руху до міста Одеса та двома смугами для руху в зустрічному напрямку, які розділенні металевим відбійником, водій ОСОБА_4 рухаючись зі швидкістю 190 км/год. на підйомі автодороги, вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, не обрав безпечну швидкість керованого ним автомобілем, тим самим допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною рухомого транспортного засобу - автопоїзда у складі сідлового тягача марки "DAF XF 105.460" р/н НОМЕР_2 з причіпом- самоскидом марки "SCHMITZ SKI 24" р/н НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку в середній смузі руху в напрямку міста Одеса.

Під час руху водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1; 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено: п. 2.3 «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.п. 12.6 «ґ»: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди, а саме при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , виявлені наступні ушкодження:

а) травма голови: синець і садно правої виличної ділянки голови, синець верхнього повіка правого ока, синець спинки і крил носа, крововиливи та розриви слизової оболонки верхньої і нижньої губи;

б) закрита травма грудної клітки: переломи 3,4,5,6-го правих і лівих ребер по передній пахвовій лінії з крововиливами та розривами пристінкової плеври, повний поперечний розрив верхньої третини грудної частини аорти з крововиливом в навколо аортальну клітковину, середостіння та ліву плевральну порожнину (550 мл рідкої крові та згорток крові, масою 650 г);

в) травма кінцівок: синці правого і лівого передпліччя, садно зовнішньої поверхні правого колінного суглоба, синець і садно передньо-зовнішньої поверхні лівої гомілки, садно передньо-внутрішньої лівої гомілки, закриті переломи правих великогомілкової і малогомілкових кісток в нижній третині з крововиливом в м`яких тканинах правої гомілки.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з закритою травмою грудної клітки, спричиненою під час дорожньо-транспортної події, у вигляді повного поперечного розриву грудної частини аорти з крововиливом в навколо аортальну клітковину, середостіння та ліву плевральну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 з`явилася гостра крововтрата.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.1; 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив, зазначене в обвинувальному акті кримінальне правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 , орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб).

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує позицію представника потерпілої особи, а саме те, що він повідомив суду про те, що обвинувачений добровільно відшкодував завдану шкоду, потерпіла сторона не має до останнього жодних претензій та просить суд не призначати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Також, призначаючи покарання, суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, беручи до уваги думку прокурора, який просив застосувати стосовно обвинуваченого звільнення від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, з огляду на наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що призначення покарання у виді позбавлення волі, строком, що дорівнює найменшій межі, вказаній в санкції частини 2 статті 286 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, одночасно суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку у відповідності до правил ст. ст. 75, 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходив з того, що обвинувачений вчинив хоч і необережний, однак тяжкий злочин, порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В порядку ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 7 647 гривень 36 копійокв рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 01.11.2023 року на автомобіль марки "VOLKSWAGEN СС" д/з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 зареєстрований 19.10.2023, належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_8