ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1347/24 Справа № 243/3061/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши увідкритому судовомузасіданні вм.Кривому Розів режимівідеоконференції апеляційнускаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ,на вирокСлов`янського міськрайонного суду Донецької області від08 січня 2024року укримінальному провадженні№0000739 від 13.09.2022 року стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Харкові, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходить військову службу на посаді патрульного за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії водія НОМЕР_1 зенітно-артилерійської секції прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата, який зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2017 року за ч.1 ст. 185 ККУкраїни до 1 року позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст. 75, 76ККУкраїни від відбування покарання строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від08 січня 2024року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо початку строку відбуття покарання за цим вироком, запобіжного заходу та зарахування в строк покарання попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Судом встановлено, що згідно зіст.1Закону України«Про оборонуУкраїни»,ст.1Закону України«Про правовийрежим воєнногостану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11 квітня 2022 року №241-ОС солдата ОСОБА_8 призначено на посаду патрульного за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії водія НОМЕР_1 зенітно-артилерійської секції прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

05 червня 2022 року солдат ОСОБА_8 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З цією метою, 05 червня 2022 року солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив місце служби, а саме, місце тимчасової дислокації військовослужбовців, які відмовились виконувати поставлені бойові завдання, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, солдат ОСОБА_8 , діючи з метою ухилитись від військової служби, убув у невідомому напрямку.

13 вересня 2022 року протиправні дії солдата ОСОБА_8 були припинені співробітниками поліції та в подальшому останнього було доставлено до місця тимчасової дислокації військовослужбовців, які відмовились виконувати поставлені бойові завдання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги:

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок Слов`янського міськрайонного суду від 08 січня 2024 року відносно ОСОБА_8 змінити. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що оскаржений вирок вважає незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам справи. Вважає, що обвинуваченого призначили на військову посаду та зарахували до підрозділу, який приймав участь у веденні бойових дій, незаконно. Він не повинен був знаходитись і виконувати бойові завдання на лінії бойових зіткнень.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять довідки про перебування чи не перебування обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, а лише наявна довідка КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 18.10.2022 року № 01-21/2595, що обвинувачений у період з 01.01.2012 р. по 17.10.2022 р. на лікуванні в даному закладі не перебував.

Наполягає, що обвинувачений ОСОБА_8 страждає на психічний розлад, а питання щодо його осудності мало бути вирішено під час досудового розслідування. Просить врахувати, що відповідно до виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 4633/6228 відносно ОСОБА_8 , останній переніс гострий мозковий інсульт та перебував на лікуванні з 29.05.2023 року по 31.05.2023 року у стані середньої важкості в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні, кожен окремо, просили апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду 1-ї інстанції без змінити як законний та обґрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, досліджені судом 1-ї інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації судом 1-ї інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 408 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 не заперечував, що він під час проходження військової служби за мобілізацією 05 червня 2022 р. самовільно покинув розташування його військового підрозділу для того, щоб перевезти свою матір із Закарпатської області до м. Харкова. При цьому він не звертався із відповідним рапортом або проханням до свого безпосереднього командування для надання йому відпустки чи дозволу на залишення місця служби. Затримано його було на блок-посту 13 вересня 2022 року, коли він повертався до місця служби. Тривалий час відсутності за місцем служби пояснює тим, що займався оформленням пенсії для матері. Про те, де він знаходився з 5 червня до 13 вересня 2022 року, він командуванню не повідомляв.

Факт самовільного залишення ОСОБА_8 місця служби в період з 5 червня до 13 вересня 2022 року в ході судового розгляду було підтверджено показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , військових командирів обвинуваченого;витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.04.2022 року, яким було призначено ОСОБА_8 на посаду патрульного за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії водія НОМЕР_1 зенітно-артилерійської секції прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ;висновком службового розслідування по факту самовільного залишення підрозділу солдатом ОСОБА_8 в умовах воєнного стану від 07.07.2022 року, згідно якого підтверджено факт самовільного залишення підрозділу 05.06.2022 року солдатом ОСОБА_8 ,тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ОСОБА_8 .

На доводи апеляційної скарги щодо сумніву відносно психічного стану обвинуваченого на час його мобілізації, проходження служби, колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Обвинувачений в апеляційному суді заявив, що з початком повномасштабного воєнного вторгнення РФ в України він з м. Харкова, де раніше постійно мешкав, вимушено переселився у Закарпатську область, де його було мобілізовано до лав ЗСУ. Безпосередньо перед мобілізацією він пройшов військово-лікарську комісію, та був визнаний здатним до військової служби. Висновок ВЛК він не оскаржував.

За даними Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні ОСОБА_8 не перебував у цьому закладі на лікуванні

Під час судового засідання обвинувачений давав послідовні, логічні пояснення.

З врахуванням викладеного, у колегії суддів не виникнуло сумнівів щодо психічного стану обвинуваченого.

При вирішення питання про обрання покарання, суд 1-ї інстанції відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який належить до тяжких, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав те, що він провину у скоєному ним кримінальному правопорушенні усвідомив повністю, щиросердно покаявся в його здійсненні, розповів всі обставини скоєного.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_8 свідчать про те, що він раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у спеціальних медичних закладах, не одружений, має малолітню дитину на утриманні.

Із врахуванням викладеного, на думку колегії суддів суд 1-ї інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_8 передбачене санкцією ч. 4 ст. 408 КК України мінімальне покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, колегія суддів зазаначає наступне:

За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4ст.408 КК України, то в силу прямої заборони, зазначеної у ст.75 КК України, він не може бути звільнений від призначеного покарання в порядку, передбаченому вказаною нормою.

Таким чином, апеляційна скарга, як така, що не підтверджується матеріалами провадження, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404-409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 408 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3