Номер провадження:1-в/521/260/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суду м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ОВК №14» - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєтрованого та до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 08.06.2017 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 ст. 70 КК України, до 6 років позбавлення волі, суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся начальник ДУ «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 з поданням про приведення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаного та у зв`язку з тим, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), начальник ДУ «Одеська виправна колонія №14» просив привести ухвалу у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення.

Представник ДУ «ОВК №14» просив задовольнити подання та привести ухвалу у відповідність до чинного законодавства.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання та привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши заявлене подання та додані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

За вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки,

за ч. 2 ст. 310 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки,

за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Згідно ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_5 затримати та взяти під варту.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесені зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 309 КК України, встановлює, що «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».

Санкція ж частини другої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років. Отже, санкція частини першої статті 309 КК України в редакції Закону №2617-VIII передбачає більш м`яке покарання.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За положеннями частини третьої статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час відбуває покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311, ст. 70 КК України визнано виним та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Початок строку покарання - 20.11.2018 року.

Кінець строку покарання - 20.11.2024 року.

Оскільки в редакції Закону №2617-VIII санкція частини другої статті 309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, засуджених за вчинення відповідного кримінального правопорушення, вказаний закон має зворотну дію у часі в тій частині, в якій пом`якшує становище особи.

Відтак, приймаючи до уваги, що санкція ч. 2 ст. 309 КК України в редакції Закону №2617-VIII передбачає більш м`яке покарання, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року, на підставі частини третьої статті 74 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, із застосуванням положень ч. 3 ст. 74 КК України, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

В іншій частині вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 70, 307, 309 КК України, ст. ст 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» про приведення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року, у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України привести у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, із застосуванням положень ч. 3 ст. 74 КК України, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

В іншій частині вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2017 року - залишити без змін.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1