Справа №760/4901/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000682, зареєстрованого у ЄРДР 30.08.2023 року за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України, про здійснення спеціального досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього" (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р. ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно ст. 3 Конвенції з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто hors de combat* унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Згідно ч. 1 ст. 4 зазначеної Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ст. 32 Конвенції визначає, що високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Крім того, у ст.147 Конвенції зазначається, що серйозні порушення, про які йдеться в попередній статті, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Також, статтею 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (протокол ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР N 7960-XI (7960-11) від 18.08.1989) (далі Додатковий протокол I до Женевських конвенцій) передбачено, що цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Київської області, починаючи з 24.02.2022, - знаходяться під постійним обстрілом з різного виду озброєння з боку підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації.

Для реалізації злочинного наміру щодо спроб окупації території України, серед інших був залучений військовий підрозділ ЗС РФ, в якому проходить службу військовослужбовець РФ ОСОБА_7 , а саме військова частина № НОМЕР_1 окремої мотострілецької бригади НОМЕР_2 гвардійської загальновійськової армії ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка дислокована за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу громадянин РФ ОСОБА_7 , військовослужбовець ЗС РФ, з військовим званням рядового, солдат мотострілецької роти НОМЕР_3 ОМСБр, перебуваючи на території України у складі з іншими військовослужбовцями ЗС Російської Федерації, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади та ЗС РФ, які діють в порушення вищевказаних нормативних правових актів, виконуючи злочинні накази, у складі підрозділу у якому він проходив військову службу приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території села Мокрець Броварського району Київської області.

Так, громадянин РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовослужбовцем ЗС РФ та перебуваючи на посаді солдата мотострілецької роти НОМЕР_3 ОМСБр в період часу з 05.03.2022 по 09.03.2022 перебував на території окупованого ЗС РФ с. Мокрець, Броварського району Київської області, де у нього виник злочинний умисел щодо вчинення інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством.

У подальшому, 05.03.2022 у денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вбачається можливим, громадянин РФ ОСОБА_7 разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ у порушення законів і звичаїв війни окупували територію с. Мокрець Броварського району Київської області та де здійснювали обстріли цивільних споруд та транспортних засобів, а також вчиняли незаконні дії направлені на здійснення жорстокого поводження з цивільним населенням.

Також встановлено, що 06.03.2022 приблизно о 14 год. 45 хв., громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 та сином ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , побачили крізь вікно будинку, як невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа військовослужбовців ЗС РФ у кількості приблизно 5 осіб, серед яких був військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_7 , використовуючи невстановлений транспортний засіб військового призначення, зупинились біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає житель с. Мокрець Броварського району Київської області, громадянин України ОСОБА_11 та почали перестрибувати через паркан, з метою незаконного проникнення.

В подальшому, приблизно о 15 год. 00 хв. 06.03.2022, ОСОБА_7 разом з іншим невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, на виконання злочинного умислу, будучи озброєним та одягненим у військову форму ЗС РФ, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 разом зі своєю цивільною дружиною та сином, та попрямував до входу у будинок.

Після чого, без розриву у часовому проміжку ОСОБА_8 , будучи неозброєним, одягненим у цивільний одяг, відкрив двері будинку ОСОБА_7 та іншим військовослужбовцям ЗС РФ, на що ОСОБА_7 з метою отримання інформації про військовослужбовців ЗС України, вказав ОСОБА_8 віддати йому свій мобільний телефон для огляду. У відповідь на це, ОСОБА_8 відмовився надавати свій мобільний телефон, після чого військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання злочинного умислу, спрямованого на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаного з умисним вбивством, тримаючи в руках невстановлену досудовим розслідуванням зброю, націлив її на ОСОБА_8 , приблизно на рівні грудної клітини та здійснив один постріл, за результатом чого ОСОБА_8 впав на землю, після чого ОСОБА_7 з метою досягнення кінцевої мети, здійснив повторні два постріли у сторону лежачого на землі ОСОБА_8 , а саме в частину тіла під лівою рукою на рівні грудної клітини та в середину спини. Внаслідок вказаних вогнепальних проникаючих кульових поранень настала смерть ОСОБА_8 .

Отже, своїми умисними діями, що виразились в умисному вбивстві ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_7 здійснив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднане з умисним вбивством, чим порушив вимоги ст. ст. 3, 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та ст. 75 Додаткового протоколу І Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, 16.02.2024 складено, але не вручено повідомлення про підозру військовослужбовцю зс рф ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 438 КК України, у зв`язку із перебуванням останнього на території держави-агресора.

На виконання вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, та відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

19.02.2024 належним чином повідомлено про підозруОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Беліджи, Дербентський район, Республікка Дагистан, громадянину Російської Федерації, військовослужбовцю Збройних сил Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Захисник заперечив, щодо заявленого клопотання, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Враховуючи думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 297-1 КК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Положеннями ч. 2 ст. 297-2 КПК України, визначено, що у клопотанні про здійснення

спеціального досудового розслідування з підстав, передбачених цим Кодексом, крім передбачених абзацом другим частини другої статті 297-1 цього Кодексу, зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук; 5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) перелік свідків,яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому

статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру,однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик ОСОБА_7 на 20.02.2024, 21.02.2024 та 22.02.2024 були опубліковані на сайті загальнодержавного засобу масової інформації - «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Разом з цим, відповідно до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_7 на 20.02.2024, 21.02.2024 та 22.02.2024 (оригінал та переклад) було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора».

20.02.2024 ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

21.02.2024 ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

22.02.2024 ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, останній у складі збройних сил російської федерації, які окупували населений пункт Київської області, виїхав з території України на тимчасово окуповану територію України, де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити точне місцезнаходження підозрюваного не вдалося.

У зв`язку з цим, 23.02.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, про що слідчим винесено відповідну постанову.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, копії яких надаються суду, а саме:

-поясненням ОСОБА_13 від 02.08.2023;

-протоколом огляду місця події від 19.08.2022;

-постановою про призначення СМЕ від 19.08.2022;

-висновком експерта № 581 від 11.10.2022;

-протоколом огляду трупа від 4.08.2022;

-протоколом огляду Інтернет-сайтів від 05.04.2024;

-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 06.01.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.10.2023;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 31.10.2023;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_13 від 31.10.2023;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 Від 12.01.2024;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 12.01.2024;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 12.01.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 . Від 12.01.2024;

-листом на Департамент міжнародного поліцейського співробітництва НП України.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрюваний

ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Постановою Верховної Ради України «Про комплекс невідкладних заходів щодо практичної реалізації міжнародно-правової відповідальності Російської Федерації за збройну агресію проти України» від 20 березня 2018 року № 2356-VIII, Російську Федерацію визнано державою-агресором.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на наявність достатніх доказів вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого його злочину, а також враховуючи той факт, що останій переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошенаий у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 40, 139, 297-1, 297-2 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000682, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2023 року за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України.

Роз`яснити, що у разі якщо підозрюваний, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, затриманий або добровільно з`явився до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюється із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено о 16 годині 45 хвилин 08.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1