УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року

м. Київ

справа № 308/84307/21

провадження № 51-3904км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2021 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Обставини справи

1. Згаданою ухвалою слідчий суддя закрив кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 372 Кримінального кодексу України(далі - КК), на підставі частини 9 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), яка передбачала на той час:

«Якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника».

2. Суд встановив такі обставини:

3. 08 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені відомості за № 0000682 (далі - провадження № 682) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК.

4. 31 грудня 2020 року ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування було продовжено ще на шість місяців, який, як зазначено в ухвалі, спливав 08 червня 2021 року.

5. 04 червня 2021 року слідчий закрив кримінальне провадження № 682 на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК і того ж дня подав клопотання про продовження строків досудового розслідування, проте 08 червня 2021 року слідчий суддя відмовив у продовженні цього строку.

6. 29 червня 2021 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0000111 (далі - провадження № 111) за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 372 КК.

7. 30 червня 2021 року прокурор скасував постанову про закриття кримінального провадження № 682 (див. пункт 5 вище), з яким об`єднав провадження № 111.

8. Того ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 372 КК.

9. Слідчий суддя дійшов висновку, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився 08 червня 2021 року, тому слідчі та процесуальні дії після цієї дати були вчиненні поза межами цього строку, і закрив кримінальне провадження на підставі частини 9 статті 284 цього Кодексу.

10. Суддя відхилив посилання сторони обвинувачення на те, що період від закриття кримінального провадження до скасування цього рішення прокурором не включається у строк досудового розслідування, пославшись на те, що частина 5 статті 219 КПК містить вичерпний перелік випадків, коли певні періоди не включаються до строків, встановлених цією статтею.

11. Оскарженою ухвалою апеляційний суд залишив ухвалу слідчого судді без змін. Він відхилив посилання прокурора на помилкове визначення дати закінчення шестимісячного строку продовження досудового розслідування в ухвалі слідчого судді від 31 грудня 2020 року (див. пункт 4 вище), що підтверджувалося ухвалою слідчого судді від 21 липня 2021 року про виправлення описки. Апеляційна інстанція послалася на те, що описка виправлена вже після постановлення слідчим суддею ухвали від 19 липня 2021 року, що була предметом розгляду в апеляційній інстанції.

Доводи касаційної скарги

12. Прокурор, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

13. Він вважає, що суд апеляційної інстанції залишив рішення слідчого судді без зміни, не врахувавши, що час між винесенням постанови про закриття провадження та її скасуванням не включається у строки досудового розслідування за умови, якщо постанова скасована уповноваженим прокурором та у строки, встановлені КПК, а у цій справі прокурор скасував постанову в межах строку, визначеного частиною 6 статті 284 КПК.

14. На переконання прокурора, ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку, виходячи з принципів верховенства права у кримінальному провадженні з огляду на положення статей 7, 24 КПК, рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 20 січня 2016 року № 1-в/2016[1], від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018[2] та від 17 березня 2020 року № 5-р/2020[3], постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 237/1459/17[4].

Позиції учасників касаційного розгляду

15. Захисник ОСОБА_7 надіслав до Суду заперечення, у яких навів аргументи щодо необґрунтованості доводів касаційної скарги сторони обвинувачення, просив залишити оскаржене судове рішення без зміни, повідомив про можливість здійснення касаційного розгляду без участі сторони захисту.

16. У судовому засіданні прокурор підтримав доводи касаційної скарги.

Оцінка Суду

17. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційне провадження слід закрити.

18. Сторона обвинувачення не оспорює, що відповідно до частини 4 статті 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду по суті апеляційною інстанцією не може бути оскаржена в касаційному порядку. У той же час вона, посилаючись на практику КСУ і цього Суду (див. пункт 14 вище), вважає, що загальні засади кримінального процесу дають можливість касаційному суду розглянути такі ухвали першої і апеляційної інстанції.

19. Суд не вважає застосовним посилання сторони обвинувачення на практику КСУ в обставинах цієї справи.

20. У висновку від 20 січня 2016 року КСУ відзначає, що «після апеляційного розгляду справи сторони судового процесу можуть бути наділені правом оскаржити судові рішення першої та апеляційної інстанцій до суду касаційної інстанції у випадках, визначених законом», що фактично повторює положення пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України:

«Основними засадами судочинства є: …

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення».

21. У той же час у цій справі оскаржені стороною обвинувачення судові рішення очевидно не входять до кола випадків, касаційне оскарження яких передбачено законом, зокрема, статтею 424 КПК. Навпаки, частина 4 цієї статті прямо передбачає, що такі рішення «оскарженню в касаційному порядку не підлягають».

22. У рішеннях від 23 листопада 2018 року та 17 березня 2020 року КСУ вирішував питання можливості апеляційного оскарження певного виду судових рішень, що не спростовує обмежень на їх касаційне оскарження.

23. До ситуації, яку сторона обвинувачення оскаржує в цій справі, певне відношення може мати постанова Суду від 23 травня 2018 року, яка стосувалася рішень слідчого судді, ухвалених поза межами його компетенції, де Суд дійшов висновку, що в такому випадку правила статті 309 КПК не можуть перешкодити апеляційному перегляду таких рішень.

24. Суд не виключає можливості, що в ситуації, коли слідчий суддя ухвалив рішення, яке виходить за межі його повноважень, а апеляційний суд залишив таке рішення в силі, міркування, на яких ґрунтується постанова Суду від 23 травня 2018 року, можуть спонукати до касаційного перегляду цих рішень, виходячи із загальних засад кримінального провадження і завдання касаційної інстанції підтримувати судову систему у цілісному та інтегрованому стані.

25. Однак у такому випадку Суду слід визначити, чи вийшов слідчий суддя, висновки якого були підтримані судом апеляційної інстанції, за межі своїх повноважень, ухваливши оскаржене рішення.

26. Суд не залишає поза увагою доводи сторони обвинувачення, які стосуються обґрунтованості рішення слідчого судді. Сторона обвинувачення, зокрема, послалася на те, що слідчий суддя всупереч практиці цього Суду, зарахував до строку досудового розслідування період між ухваленням постанови про закриття провадження і скасуванням її прокурором, а також помилково визначив кінцеву дату досудового розслідування без врахування змісту ухвали слідчого судді від 31 грудня 2020 року.

27. У той же час Суд зазначає, що можливе неправильне застосування положень процесуального або матеріального права не може розцінюватися саме по собі як вихід слідчим суддею за межі повноважень, наданих йому частиною 9 статті 284 КПК.[5] Тому навіть, якщо виходити з того, що слідчий суддя ухвалив помилкове рішення, Суд не вважає такого роду помилку достатньою підставою не приймати до уваги обмеження компетенції суду касаційної інстанції, встановленої частиною 4 статті 424 КПК.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 424, статтями 433, 434, 436, 441 КПК.

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2021 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v001v710-16#Text

[2] https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v010p710-18#Text

[3] https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v005p710-20#Text

[4] https://reyestr.court.gov.ua/Review/74475877

[5] Ухвала від 02 січня 2018 у справі № 757/6583/18-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/79084540