Справа № 308/1461/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/113/24 (справа № 308/1461/24), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 року, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст.357 КК України.

Згідно з протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 24.01.2024 року в порядку ч. 2 ст. 334 КПК України проведено неавтоматичний розподіл вказаного кримінального провадження, після чого передано судді ОСОБА_9 для вирішення питання про об`єднання, оскільки у судді ОСОБА_9 знаходиться на розгляді ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024 року відмовлено у об`єднанні в одне провадження матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України та матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001314 від 14.12.2023. Передано матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст.357 КК України (єдиний унікальний номер судової справи №308/1461/24) до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для здійснення автоматизованого розподілу судової справи між всіма суддями.

Протокол автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 справу було розподілено на суддю ОСОБА_1 .

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2024 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання. За ухвалою від 06.03.2024 року до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки вважає що продовжують існувати всі ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого. На цей час всі свідки ще не допитані, обвинувачений можуть впливати на потерпілих.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечила проти продовження такого запобіжного заходу судом, оскільки вважає, що відсутні ризики зазначені прокурором та просила обрати більш м`який запобіжний захід щодо свого підзахисного у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, просив обрати від нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки хоча приєднатись до лав ЗСУ.

Заслухавши учасників розгляду кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Як зазначено у ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

За ухвалою від 02.02.2024 року судом було клопотання прокурора задоволено, застосовано (обрано) відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 29 березня 2024 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на строк протягом двох місяців наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга № 12369/86).

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 може переховується від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, шляхом їх підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України), на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд бере до уваги вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, який неодружений та утриманців не має, відсутність у нього постійного місця роботи та джерела доходу, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей у обвинуваченого, який зокрема раніше судимий за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 року, тобто у даному кримінальному провадженні йому інкримінується новий злочин, вчинений під час іспитового строку.

Вказані обставини, на думку суду, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, яких ще не було допитано у судовому засіданні, вчинити інше кримінального правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам вчинити вказані дії.

Таким чином, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, даних про особу обвинуваченого, його існуючих соціальних зв`язків, суд дійшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає до задоволення та запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави слід продовжити.

Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують та посилання сторони захисту щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами провадження.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182, 183, 186, 193, 194, 331, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 18 липня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим, обвинуваченому, захиснику та надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», - для відому та виконання.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом та може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1