Дата документу 12.06.2024 Справа № 331/2868/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №331/2868/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/353/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець певної військової частини, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 травня 2024 року, якою задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної Установи «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 05 липня 2024 року без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що клопотання слідчого є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки слідчим суддею встановлено неможливість запобігти ризикам, зазначеним у даній ухвалі слідчого судді, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та до її підзахисного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилається на те, що підозрюваний не намагатиметься переховуватись, а сприятиме судовому слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб досудове розслідування швидше завершилося.

Вказує, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання в м.Запоріжжя, проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, є інвалідом 3 групи, має певне захворювання, пенсіонерка, має на утриманні та вихованні малолітню дитину, брав участь у проведенні АТО, неофіційно працював на зміцненні обороноздатності країни, а саме проводив будівельні роботи на лінії військового зіткнення та на території об`єднаного ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що її підзахисний стверджує, що покинув розташування військового підрозділу для уникнення виконання злочинного наказу та унеможливлення психологічного тиску зі сторони командирів з метою його виконання, а після прибуття до м.Запоріжжя він звернувся у листопаді 2022 року до об`єднаного ТЦК СП та повідомив про прибуття за місцем постійного проживання та реєстрації.

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_6 на момент винесення оскаржуваної ухвали не був військовослужбовцем, оскільки наказом командира військової частини він був звільнений з займаної посади та призупинено військову службу в ЗСУ.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано дію норм матеріального права в часі та подальшу можливість звільнення ОСОБА_6 від реального відбуття покарання, оскільки на день скоєння інкримінованого кримінального правопорушення допускалась можливість застосування ст.ст.75, 76 КК України.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні відсутні.

На думку апелянта, зміна запобіжного заходу та застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також вважає, що заявлене слідчим клопотання та ухвала слідчого судді є необґрунтованими, а ризики не доведеними належними та допустимими доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 07 травня 2024 року старший слідчий СВ Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 .

У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 408 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, яке вчинене за таких обставин.

Так, 09 травня 2022 року наказом командира певної військової частини (по стройові частині) № НОМЕР_1 ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону певної військової частини військовому званні «старший солдат».

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, старший солдат ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В свою чергу, старший солдат ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

26 серпня 2022 року старший солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове розташування підрозділу в певному населеному пункті Донецької області без дозволу відповідних командирів (начальників), без наявних на це причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності.

Старший солдат ОСОБА_6 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв до 07 травня 2024 року, коли був виявлений співробітниками СКП ВП№2 ЗУРП ГУНП в Запорізькій області за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , запобігання продовженню злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків та можливому ухиленню від досудового слідства, виникла необхідність в застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували з підстав недоведеності ризиків.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступних висновків.

З матеріалів наданого клопотання вбачається, що 07 травня 2024 року в 09-00 годин ОСОБА_6 затримано на підставі ст.208 КПК України.

07 травня 2024 року в 13-05 годин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 408 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_2 за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_6 ; показаннями свідків; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про наявність злочинного наказу, у зв`язку з яким підозрюваний покинув розташування військового підрозділу тощо є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування, а доводи сторони захисту мають перевірятися та бути оцінені в установленому законом поряду у сукупності з іншими доказами.

Твердження захисника про те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали підозрюваний не був військовослужбовцем є також передчасними через наведене вище.

Окрім того, статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено звільнення осіб з військової служби у зв`язку і з самовільним залишення військової частини або місця служби чи дезертирством.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України існують, а саме: ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вливати на свідків; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Окрім іншого слідчий суддя врахував також фактичні обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, має малолітню дитину в.ч. відсутність у підозрюваного захворювань, які перешкоджали його утриманню в умовах слідчого ізолятору.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність обставин необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання в м.Запоріжжя, проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, є особою з інвалідністю 3 групи, має певне захворювання, пенсіонерка, має на підозрюваний утриманні та вихованні малолітню дитину, брав участь у проведенні АТО, неофіційно працював на зміцненні обороноздатності країни, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не враховано, той факт, що в подальшому можливо звільнити ОСОБА_6 від реального відбування покарання, оскільки на день скоєння інкримінованого кримінального правопорушення допускалась можливість застосування ст.ст.75, 76 КК України, колегія суддів є безпідставними, оскільки вказані обставини мають перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Також, слідчим суддею враховано положення ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, суд, застосовуючи до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

В ході апеляційного розгляду прокурор зазначив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт направлено до суду.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 травня 2024 року, якою задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної Установи «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 05 липня 2024 року без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4