КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 04 червня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ст. 219, ч. 3 ст. 209 КК України,-

за участі: прокурорів захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 липня 2024 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованною та невмотивованною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки суб`єктом злочину, передбаченого ст. 219 КК України є виключно службова особа, однак ОСОБА_6 не займала будь-яких посад в ДП «ВК`Краснолиманська», не була її засновником.

При цьому, згідно наданих стороні захисту матеріалів, у тому числі витягів з ЄРДР вбачається, що службовим особам ДП «ВК`Краснолиманська» про підозру не повідомлено.

На думку апелянта, інформація, що міститься у відкритому доступі дає підстави для висновку, що проблеми фінансового характеру ДП «ВК`Краснолиманська» пов`язані з іншими факторами, ніж ті, про які зазначено у повідомленні по підозру.

Крім того, сам факт стійкої фінансової неспроможності підприємства - ДП «ВК «Красиолиманська» і її банкрутства спростовується й публікаціями, в яких відображено, що зазначене підприємство функціонує. Зокрема, 23.02.2024 фахівцями управління гірничого нагляду проведено технічну консультацію на робочому місці на ДП «ВК «Красиолиманська». Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (додано до матеріалів судової справи).

Сторона захисту також звертає увагу на те, що причини складного фінансового становища ДП «ВК «Краснолиманська» пов`язані з неналежним менеджментом зазначеного підприємства. Зокрема, саме внаслідок призначення Міністерством в.о. директора шахти ОСОБА_13 , шахтарі оголосили страйк, внаслідок дій якого на попередній шахті ім. М.С. Сургая, якою керував ОСОБА_14 , місяцями не виплачували шахтарям зарплату та вчинено махінації на мільйони гривень (додано до матеріалів судової справи).

Окрім того, з питань взаємодії по договорах про спільну діяльність між ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманська», наявності взаємних прав та обов`язків, у вересні 2022 року Східним апеляційним господарським судом винесено Постанову у справі № 905/125/20, в якій за наслідками розгляду спору встановлено, що саме ДП «ВК «Краснолиманська» без погодження та відповідних дозволів здійснювала видобуток вугілля, що за ліцензією перебувало у ТОВ «Краснолиманське». Внаслідок чого незаконно видобуто 2 944 000 тон вугілля та винесено рішення на користь ТОВ «Краснолиманське» про відшкодування завданих збитків та суму 1106 974 63 грн.

На переконання сторони захисту, зібрані стороною обвинувачення докази є неналежними та недопустимими, які не містять будь-якого об`єктивного підтвердження вчинення безпосередньо ОСОБА_15 протиправних дій.

Зазначає про те, що слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначено про ризик переховуватися від органів досудового слідства та/або суду. Проте, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_16 має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, роботи, має низку хронічних захворювань. Таким чином, наведене підтверджує повну відсутність наміру у підозрюваної переховуватись від органів досудового слідства та/або суду.

Крім того, ОСОБА_6 не має жодного відношення до вчинення будь-якої протиправної діяльності, а тому не зрозуміло, які саме документи вона може знищити або спотворити, оскільки стороною обвинувачення під час численних обшуків виявлено та вилучено всі можливі документи.

Інші зазначені ризики стороною обвинувачення також не доведено.

Вважає, що прокурором не здійснено дослідження та не надано суду матеріалів щодо характеристики особи підозрюваної та її матеріального становища, відсутність збитків чи матеріальної шкоди, її майнового стану, наявність на утриманні родичів - інвалідів, стану здоров`я.

Серед іншого, захисник вважає, що кримінальне провадження відповідно до ст. 216 КПК України не підслідне слідчим ДБР, а його розслідування відноситься до повноважень слідчих БЕБ України.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження також відсутні постанови, винесені прокурором у межах повноважень, передбачених ст. 36 КІІК України щодо зміни підслідності, з урахуванням неефективності досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 жовтня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000862 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 1, 3 ст. 209, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255, ст. 219 КК України.

17 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ст. 219, ч. 3 ст. 209 КК України та того ж дня її затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18 травня 2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2024 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ст. 219, ч. 3 ст. 209 КК України.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 із інкримінованими їй кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що її причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ст. 219, ч. 3 ст. 209 КК України, є обґрунтованою.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують її з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дані правопорушення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх існування.

Зокрема, ОСОБА_6 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчиняти вплив на інших учасників кримінального провадження, в тому числі тих, з якими злочин вчинено у співучасті, сховати чи знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, а також впливати на свідків.

Вказані ризики обґрунтовано слідчим у клопотанні, в якому зазначено, що підозрювана ОСОБА_6 , маючи паспорти громадянина України для виїзду за кордон, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон.

Крім того, підозрювана ОСОБА_6 , може залишити територію України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, та вчиняти дії, спрямовані на приховування злочинної діяльності.

Також, під час проведення обшуку за місцем проведення господарської діяльності, в момент коли слідчі не могли потрапити до приміщення, знищувалися речі і документи, а тому у зв`язку з тим, що на теперішній час не встановлено всіх місць зберігання речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, чорнових / електронних записів з алгоритмом дій учасників. У зв`язку з чим, підозрювана, може вжити заходів щодо знищення, спотворення, приховування речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, наразі встановлено, що до складу злочинної організації входили інші особи, у зв`язку з чим, підозрювана, перебуваючи на волі та маючи свободу дій, може повідомляти відомості, які стали йому відомі в ході слідчих дій у цьому провадженні, а також інші важливі відомості, надавати вказівки на знищення, спотворення або приховання будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що створить перешкоду для подальшого викриття фактів злочинної діяльності злочинної організації, встановлення всіх її членів та їх притягнення до кримінальної відповідальності.

Указаний ризик також підтверджується способом вчинення кримінальних правопорушень, яким притаманні вжиття конспіративних заходів діяльності злочинної організації, спілкування між її членами за допомогою месенджерів з шифруванням передачі даних, додаткового знеособлення кожного з учасників злочинної групи під час спілкування, чіткої ієрархії під час координації дій.

Разом з тим, отримавши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрювана володітиме інформацією стосовно характеризуючих, у тому числі біографічних даних експертів, свідків, які надали органу досудового розслідування показання та висновки, які доводять його участь у вчиненні кримінальних правопорушень. Вказані відомості можуть надати їй можливість, як самостійно, так і з використанням кола своїх знайомих, здійснити незаконний фізичний, психологічний тиск на названих осіб, їх підкуп, або шантаж.

З огляду на викладене, доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України недоведені, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в їх сукупності із вказаними обставинами, слідчий суддя врахував обставини, викладені у підозрі, кримінальне покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання її винуватою, наявність ризиків. передбачених ст. 177 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначено у клопотанні.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість доказів зібраних органом досудового розслідування, то вказане підлягає перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи сторони захисту, що кримінальне провадження не підслідне слідчим ДБР, а його розслідування відноситься до повноважень БЕБ України є необґрунтованими.

Зокрема, в матеріалах клопотання міститься постанова прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про визначення підслідності кримінальних правопорушень та об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 16 травня 2024 року. З вказаної постанови убачається, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 визначено Головне слідче управління Державного бюро розслідувань (а.с. 64-66, т. 1).

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19

Єдиний унікальний № 757/22667/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_20

Провадженя № 11сс/824/4067/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України