Справа № 204/3961/24
Провадження № 1-кс/204/1098/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, востаннє:

-6 червня 2019 року вироком Рубіжного районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року старша слідча СВ Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан та впроваджено визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №3057-IX від 02.05.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достовірно обізнаним про Укази президента України про введення та продовження воєнного стану в Україні, будучи раніше засудженим 06.06.2019 вироком Рубіжного районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин. Так, в період часу з 20.30 год. 31.07.2023 по 10.00 год. 03.08.2023 (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_4 йшов по проїзній частині АДРЕСА_3 та проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_4 , у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна з території та приміщень вказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , в період часу з 20.30 год. 31.07.2023 по 10.00 год. 03.08.2023 (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), через незачинену калитку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , підійшов до гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, після чого, впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями та вони є таємними, шляхом пошкодження вікна, незаконно проник до приміщення гаражу, який є іншим приміщенням, звідки, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав акумуляторну батарею марки «Varta» 60 А D43 (540EN), вартістю 974 грн. 59 коп., який знаходився в моторному відсіку автомобіля марки «ВАЗ2101» д.н.з. НОМЕР_1 та який належить ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 974 грн. 59 коп. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , в період часу з 20.30 год. 31.07.2023 по 10.00 год. 03.08.2023 (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим), перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , підійшов до приміщення літньої кухні, розташованого на території вказаного домоволодіння, після чого, впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями та вони є таємними, шляхом злому замку на вхідних дверях, незаконно проник до приміщення літньої кухні, яка є іншим приміщенням, звідки, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав радіоприймач марки «Tecsun» R-404 чорного кольору, вартістю 531 грн. 25 коп., який належить потерпілій ОСОБА_7 чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 531 грн. 25 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, втік. Дані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно. За вказаним фактом 06.08.2023 року СВ Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000886 від 06.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, маючого не повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.02.2011 вироком Рубіжного районного суду Луганської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 15.07.2011 вироком Рубіжного районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 27.07.2015 вироком Рубіжного районного суду Луганської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 23.11.2015 вироком Апеляційного суду Луганської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі; 02.08.2016 вироком Рубіжного районного суду Луганської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 06.06.2019 вироком Рубіжного районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 27.09.2023 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 , в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, належним чином, а саме врученням його рідній матері ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Причетність ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 04.08.2023 року; протоколом огляду місця події від 05.08.2023 року; протоколом огляду місця події від 06.08.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.08.2023 року; протоколом пред`явлення для віпзнання за участю потерпілої від 08.08.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.08.2023 року; протоколом пред`явлення для віпзнання за участю свідка ОСОБА_10 від 08.08.2023 року; повідомлення від ДНДЕКЦ про перевірку слідів рук за обліком; висновком експерта № СЕ-19/104-23/27237-Д від 10.08.2023 року; висновоком експерта № СЕ-19/105-23/2751-ТВ від 14.08.2023 року; висновком експерта № СЕ-19/104-23/27538-АВ від 18.08.2023 року; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування. В діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000886 виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного. 27.09.2023 року постановою слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0000886 відносно ОСОБА_4 було зупинене досудове розслідування у зв`язку з оголошенням підозрюваного ОСОБА_4 у розшук. Після чого, були передані документи до сектором кримінальної поліції ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, де винесено постанову про заведення ОРС категорії «РОЗШУК». 20.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді № 204/2492/24 від 19.03.2024 року затримано підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є працездатною особою, проте офіційно не працевлаштованим; стійких соціальних зв`язків не має; підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, враховуючи, що Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан, останній може покинути території Дніпропетровської області та України. Для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, підтримав позицію підзахисного, просив обрати домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Зазначений слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику, наявність якого встановлена у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність постійного місця роботи, вчинення злочину під час перебування на іспитовому строці, а також враховуючи, що існують ризик, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 100 000 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 червня 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до СВ ВП № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1