Справа № 504/2594/24
Номер провадження 1-кп/504/617/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000140 від 08.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Першотравневе Одеської області, українки, громадянки України, має середню освіту, не одружена, не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На підставі Указу Президента України від 08 травня 2024 року Ж3684-ІХ "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 постійно мешкала в Україні та достовірно знала про дію в Україні воєнного стану.

01.06.2024, приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебувала в будинку АДРЕСА_2 , з дозволу та відома власника будинку, який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Знаходячись у вищевказаному будинку, в одній із його житлових кімнат ОСОБА_4 помітила під телевізором грошові кошти у сумі 4900 гривень, які зберігались у паперовому конверті, після чого в неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, впевнившись в тому, що за нею ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи та власник майна, в умовах воєнного стану, таємно викрала грошові кошти у сумі 4900 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденим майном на свій власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_6 4900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, за обставинами, що викладені в обвинувальному акті беззастережно визнала, надала показання, щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між нею та прокурором, призначивши їй узгоджену міру покарання, вказала, що укладення угоди є добровільним, вчинене без примусу, розуміє наслідки її затвердження.

Угоду про визнання винуватості просили затвердити прокурор та захисник обвинуваченої.

Потерпілий надав суду заяву про розгляд провадження без його участі, щодо затвердження угоди не заперечує.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового розслідування між підозрюваним та прокурором за участю захисника була укладена угода про визнання винуватості, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ст. ст. 473 ч. 2, ст. 474 ч. 4 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 , раніше не судима, не одружена, має постійне місце проживання, не працює, не одружена, перебуває на обліку у лікаря нарколога через вживання алкоголю.

Враховуючи ставлення обвинуваченої до вчиненого, думку представника потерпілого, захисника та прокурора, враховуючи особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненому діянню.

За таких обставин, обвинуваченій слід призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, що передбачене угодою про визнання винуватості.

Крім того, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання у виді позбавлення волі, необхідно застосувати дію ст.75 КК України із встановленням останній іспитового строку з покладенням на неї обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, що також узгоджено угодою про визнання винуватості. Суд враховує положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року N 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", в п. 12 якої зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Запобіжний захід не обирався, клопотань про обрання такого не надходило.

Питання речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 370-374, 473 - 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000140 від 08.06.2024 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5, 7. ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1