КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4340/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 761/5604/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 та накладено арешт на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись вказаним майном, а також із забороною проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого за погодженням з прокурором.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомився 31.05.2024 року, а подана апеляційна скарга 05.06.2024 року.

Разом з тим, представником ОСОБА_7 , 12.06.2024 року була подана ідентична апеляційна скарга.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не мають статусу підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Арешт позбавляє співвласників можливості проживати у квартирі. Разом з тим, внаслідок арешту квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 позбавлений можливості отримати компенсацію за пошкоджене житло.

Слідчий суддя, не забезпечив справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи та не врахував наслідки, які матиме застосування найбільш обтяжливого способу арешту для підозрюваних та третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, пояснення прокурора, який частково визнав апеляційну скаргу в частині позбавлення права користування, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні ГСУ СБУ перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000774 від 02.08.2023 року за підозрою гр. рф ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 110-2 КК України, за підозрою гр. рф ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою гр. України ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою гр. України ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 110-2 КК України, та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 113 КК України.

14.02.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 за погодженням з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 звернувся з клопотанням до Шевченківського районного суду м. Києва про накладення арешту на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись вказаним майном, а також із забороною проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 та накладено арешт на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись вказаним майном, а також із забороною проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується частково з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

13.02.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в частині встановлення заборони користування, а саме квартирами за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гаражом за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельною ділянкою з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки така заборона або обмеження може бути застосована, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Таких даних ні клопотання прокурора, ні оскаржуване судове рішення не містять, як і не обґрунтовано можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі незастосування такого заходу.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту із забороною розпорядження та відчуження будь-яким особам будь-яким способом та без заборони користування вказаним майном, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись вказаним майном, а також із забороною проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про накладення арешту, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартири за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:086:0305 (площа 0.0609 га) за адресою: АДРЕСА_4 із встановленням заборони будь-яким фізичним та юридичним особам відчужувати та розпоряджатись вказаним майном, а також із забороною проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без заборони користування цим майном.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3