У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 30 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві перебувало кримінальне провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зазначене кримінальне провадження було розпочате за заявою ОСОБА_4 , відповідно до якої уповноваженими особами Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві умисно не виконується ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року по справі № 755/9265/21 якою зобов`язано осіб, уповноважених на розслідування кримінального провадження № 0004642 від 05 серпня 2020 року розглянути клопотання ОСОБА_4 від 24 жовтня 2022 року, яке зареєстроване за вхідним номером 8584.

Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 30 квітня 2024 року закрито кримінальне провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись із винесеною постановою 17 червня 2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 30 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року.

Учасники у судове засідання не з`явились.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до вимог п. п. 1-3 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зі змісту скарги вбачається, що предметом оскарження є рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 30 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року, а саме, постанова, якою було закрите вищевказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку відсутністю в діянні посадових осіб Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинені службовою особою.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: 1) невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду, або 2) перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим.

Водночас слідчий суддя зауважує, що наявність у диспозиції ч. 1 ст. 382 КК словосполучень невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду та перешкоджання їх виконанню вказують на її бланкетний характер, адже для розкриття змісту такої диспозиції у кожному конкретному випадку суб`єкт правозастосування повинен звертатися до тексту самого судового рішення, а також до норм законодавства, які визначають порядок реалізації відповідних судових приписів.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки службова особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Так, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 КК, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відсутність реальної можливості виконати рішення суду виключає відповідальність за ст. 382 КК. Водночас, для встановлення факту умисного невиконання достатньо підтвердити, що зобов`язана особа мала можливість хоча б частково виконати судове рішення, але без поважних причин не зробила цього.

Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року № 319/841/16-к, від 29 жовтня 2019 року № 509/255/14-к, від 12 лютого 2020 року № 659/1012/18.

Разом із тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУНГІ у м. Києві НП України надійшла ухвала Дніпровського районного суду у м. Києві (справа №755/8257/20, провадження 1-кс/755/2832/20) про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4

30.07.2021 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУНІ`І у м. Києві ОСОБА_5 , який звільнився з органів Національної поліції в 2021 році, прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0004642 на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

24.10.2022 року СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві отримано клопотання ОСОБА_4 , що зареєстроване за вхідним номером 8584 від 24.10.2022 року, щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0004642.

Враховуючи той факт, що у вказаному кримінальному провадженні станом на день надходження звернення було прийнято рішення про закриття, та будь- які слідчі дії не можуть проводитися, а процесуальні рішення прийматися, заявника було поінформовано письмовою відповіддю про це, таким чином клопотання заявника було розглянуто.

Після отримання письмової відповіді на зазначене клопотання заявник ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до Дніпровського районного суду м. Києва на бездіяльність слідчого, яка полягала у не розгляді клопотання.

В подальшому, прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_6 14.11.2022 року прийнято рішення про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

15.11.2022 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 прийнято рішення, яким СВ Дніпровського УП ГУГІП у м. Києві зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_4 , яке подавалось 24.10.2022 року на адресу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві. Зазначена ухвала суду була спрямована на адресу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 25.11.2022 року та зареєстрована за вхідним номером 9930. До зазначеного часу орган досудового розслідування не був поставлений до відома про існування такої ухвали та її суті.

Разом з тим, після надходження зазначеної ухвали на виконання, було виявлено суттєву помилку, а саме під час винесення ухвали Дніпровським районним судом м. Києва було невірно зазначено дату початку досудового розслідування, в описовій, мотивувальній та резолютивній частині рішення, тобто вказано, що кримінальне провадження №9994642 від 20.10.2020 року, хоча відомості у кримінальому провадженні №0004642 внесено до ЄРДР 05.08.2020 року. Виявивши описку в ухвалі, було поінформовано процесуального керівника ОСОБА_6 , яка зараз не працює в прокуратурі, а прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва було поінформовано суд про необхідність виправлення описки в ухвалі, проте зазначена описка в ухвалі не була усунута.

Таким чином всі ухвали, які надходили до СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві були виконані.

Отже, у ході досудового розслідування викладені у заяві ОСОБА_4 обставини вчинення кримінального правопорушення не знайшли свого об`єктивного підтвердження та об`єктивних і достатніх даних про наявність ознак невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.

Зазначене свідчить про відсутність у посадових осіб Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві умислу направленого на умисне невиконання рішення суду, більш того, слідчим суддею не встановлено настання суспільно-небезпечних наслідків, що виключає в діях посадових осіб Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функції судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, прокурора в рамках кримінального провадження.

Однак, слідчим суддею встановлено, що слідчим прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, будь-яких нових доказів, які б давали підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження матеріали скарги не містять.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що слідчий ТУ ДБР, розташованого в місті Києві приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, оцінив зібрані в кримінальному провадженні докази з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження, тому в задоволенні скарги необхідно відмовити

Керуючись ст. ст. 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 30 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1