19.03.2024
Провадження № 1-кп/359/290/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження № 0002160, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Браниця Бобровицького району Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою: а саме 15.09.2022, 06.12.2022, 26.01.2023, 08.08.2023 Бориспільським міськрайонним судом Київської області до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він спільно проживає, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 17 вересня 2023 року приблизно о 17.00 годині знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, куди вони нещодавно переїхали разом зі співмешканкою ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вчинив з останньою конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, почав ображати її нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, після цього наніс два удари кулаком своєї руки по спині потерпілої. Від ударів ОСОБА_4 відчула сильну біль та вийшла з будинку у двір щоб викликати поліцію. В цей момент ОСОБА_5 зачинив з середини вхідні двері та не пускав ОСОБА_4 до будинку, вчиняючи щодо потерпілої систематичне психологічне насильство.

В результаті вчинення систематичного домашнього насильства з боку ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 , у останньої виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниження гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню як особистості, що призвело до виникнення у потерпілої психологічних (моральних) страждань.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , з якою останній перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він встановлені судом обставини викладені в постановах відповідають дійсності. В даний час він із співмешканкою примирився, змінив своє відношення до неї та своєї поведінки.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини застосування відносно неї домашнього насильства зі сторони ОСОБА_5 , проте вказала на позитивну зміну його поведінки відносно неї. Обвинувачений влаштувався на роботу і тепер сварки в їх сім`ї відбуваються лише на побутовому рівні, але без застосування будь якого насильства.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд встановивши обставини, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як умисні дії, які виразилися в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , з якою останній перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 .

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_5 вчиняв систематичні активні дії психологічного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , які виразилися у формі домашнього насильства, що виражалися у словесній образі, приниженні, переслідування, залякуванні, що спрямовані на обмеження волевиявлення потерпілої, та нездатність потерпілої захистити себе. В наслідок чого потерпілій завдана шкода психічному здоров`ю. Обвинувачений не мав жодного права застосовувати до потерпілої умисні систематичні вчинки домашнього насильства. За цією ознакою дії ОСОБА_5 є протиправними. ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення незаконного домашнього насильства. Його дії характеризуються умислом. В результаті таких дій ОСОБА_5 порушив вимогу ст. 28 Конституції України згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її активній самореалізації як особистості. Таким чином, скоєний обвинуваченим злочин є закінченим.

Тому суд вважає, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений за ст. 126-1 КК України, за умисні дії, які виразилися в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , з якою останній перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Не одружений. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до вживання алкогольними напоями та до вчинення домашнього насильства, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до інформації бази ІПНП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 173-2 КУпАП. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.

Таким чином, призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочини, відповідно до ст. 12 КК України. З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки потерпілої, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Зважаючи на позицію потерпілої, кількість випадків домашнього насильства, суд вважає за доцільне застосувати обмежувальні заходи засудженому ОСОБА_5 , а саме відповідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити засудженого для проходження програми для кривдників. В застосуванні інших обмежувальних заходах суд сенсу не вбачає зважаючи на позицію потерпілої.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.

Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись: ст. 22, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ст. 75, 76, ст. 91-1, ст. 126-1 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи та направити органу місцевого самоврядування засудженого, для проходження програми для кривдників, строком 3 (три) місяці.

Іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні, відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1