ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/842/24 Справа № 202/4626/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , подані на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року, якою щодо підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Нікополь Дніпропетровської області, є громадянкою України, має вищу освіту, незаміжня, працює менеджером у ПП «Владислав», на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 14 години 30 хвилин 04 червня 2024 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 14 години 30 хвилин 04 червня 2024 року щодо підозрюваної за ч.3 ст.286 КК України ОСОБА_8 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 квітня 2024 року приблизно о 10 годині 00 хвилин водій ОСОБА_8 не вибрала безпечної швидкості руху, не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого в районі електроопори № 234 по автодорозі Р-73 «Дніпро-Нікополь» втратила контроль над керуванням автомобіля «Renault Laguna», виїхала за межі проїзної частини праворуч, після чого в некерованому стані продовжила рух та виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем «ИЖ 2126», реєстраційний номер НОМЕР_2 та мотоциклами «Hyosung CV650», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та «Yamaha XV1600A», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Своїми діями водій автомобіля «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушила вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 12.1. Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої водію автомобіля «ИЖ 2126» ОСОБА_11 та пасажиру автомобіля «ИЖ 2126» ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження від яких останні загинули на місці пригоди.

Окрім цього, водію мотоциклу «Hyosung CV650», ОСОБА_13 , та водію мотоциклу «Yamaha XV1600A», ОСОБА_14 , спричинено тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - порушення правил дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дане правопорушення.

Також, в ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, тобто дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, незаміжня, не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно працевлаштована та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Врахувавши те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який призвів до тяжких наслідків у вигляді загибелі двох людей, слідчий суддя вважав недоцільним визначати їй розмір застави.

Ухвала суду оскаржена захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Відповідно до змісту поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просить про скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави із покладенням на останню обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Обгрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, невмотивованою, незаконною, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням слідчим суддею вимог ст.ст. 411, 412 КПК України.

Захисник вказує на недоведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України з огляду на те, що в судовому засіданні не встановлено яким саме чином ОСОБА_8 , яка є раніше не судимою особою та не має закордонного паспорта, може переховуватись від органів слідства та суду. Так само, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_8 впливала або намагалася вплинути на свідків або інших осіб у цьому кримінальному провадженні

Захисник звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, як і слідчий у поданому ним клопотанні не обґрунтував, чому він вважає, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Окремою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні є стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_8 , яка під час ДТП отримала ушкодження та наразі не може самостійно пересуватись, а також, на думку захисту, не зможе отримувати належного лікування в умах медичної частини СІЗО.

Також, у поданому до суду першої інстанції слідчий не зазначив, а слідчий суддя у судовому засіданні не врахував відомості, характеризуючі ОСОБА_8 , а саме міцність її соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан останньої.

Захисник звертає увагу суду, що ОСОБА_8 раніше не судима, проживає за вказаною в ухвалі адресою разом зі своїм нареченим та його батьками, веде з ними спільне домогосподарство, має спільний сімейний бюджет. Вона виключно позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи. В місті Нікополь має дідуся та бабусю, які є особами похилого віку та потребують постійного нагляду, і ОСОБА_8 в день ДТП прямувала саме до них, для надання допомоги по господарству.

Крім того, захисник наголошує, що слідчим суддею необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання щодо ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки сторона обвинувачення також не заперечувала проти застосування такого альтернативного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_9 , відповідно до змісту поданої ним апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 зазначає, що всі вказані слідчим в клопотанні ризики носять гіпотетичний характер та не підтверджені матеріалами справи. Слідчий суддя, у постановленій ним ухвалі, в порушення норм ст.ст.178,184 КПК України не обґрунтував ризики, які вважав доведеними.

Захисник наголошує, що посилання суду серед інших на ту обставину, що ОСОБА_8 є жителькою Запорізької області є безпідставним, оскільки вона є власницею квартири в місті Нікополь за адресою: АДРЕСА_1 .

Також захисник вказує, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_8 здійснювала вплив на свідків та потерпілих в межах даного кримінального провадження або має намір їх вчинити.

Захисник звертає увагу, що на теперішній час по справі проведено тільки огляд місця пригоди та допитано потерпілого ОСОБА_14 , тобто, по суті, діям ОСОБА_8 не дана об`єктивна оцінка, з точки зору наявності в її діях порушень ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_8 визнає себе винною у скоєному правопорушенні, щиро кається у вчиненому, не ухиляється від проведення слідчих дій, раніше не судима, характеризується виключно позитивно та має намір здійснювати відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Так само, захисник наголошує на можливості застосування щодо останньої альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

- прокурор ОСОБА_6 просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, а санкція ч.3 ст.286 КК України, за якою їй повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ст.286 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК доведені прокурором та встановлені слідчим суддею під час судового розгляду клопотання.

Разом з цим, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою в інкримінованому злочині, та відомості про особу підозрюваної ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, її вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваної, відсутність судимостей, а також те, що вона не заміжня, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт, домашній арешт у визначений час доби або застава, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать її належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було недотримано вимоги ч.3 ст.183 КПК під час постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в частині визначення розміру застави. Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим висновок слідчого судді щодо не визначення розміру застави з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Відповідно до положень ст.12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України за вчинення тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, вищевказаних ризиків, тяжкості інкримінованого злочину, майнового та сімейного стану підозрюваної ОСОБА_8 , в тому числі, те, що вона має зареєстроване та офіційне місце проживання, стан здоров`я підозрюваної, враховуючи існування суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також того, що законодавцем ч.3 ст.286 КК України віднесена до тяжких необережних злочинів, тобто шкода здоров`ю та життю спричинена без прямого умислу, застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, на даному етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваної колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року - скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосувати до підозрюваної за ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 години 30 хвилин 04 червня 2024 року, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить - 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000335 від 06 квітня 2024 року та суду на кожний виклик; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні (запобігає вчиненню ОСОБА_8 ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної за ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 червня 2024 року.

Встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000335 від 06 квітня 2024 року та суду на кожний виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків до 04 червня 2024 року включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання нею покладених на неї цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4