ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/953/24 Справа № 202/3086/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має малолітню дитину 2022 року народження, є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та щодо підозрюваного за ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_7 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 червня 2024 року включно.

Крім того, щодо ОСОБА_7 застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) грн..

Покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з лютого по березень 2024 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою власного збагачення здійснювали дії, відповідно до яких особа призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон згідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», мала можливість перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску в Одеській області.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що матеріали справи містять вичерпний перелік доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Також, під час розгляду клопотання слідчого прокурором у кримінальному провадженні доведено, що на сьогодні ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, у вигляді переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та незаконно впливу на свідків не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не завершено.

Крім того, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який хоча й є раніше не судимим та має міцні соціальні зв`язки, водночас може бути обізнаний про шляхи незаконного перетину кордону, підозрюється у вчинений під час воєнного стану злочину, пов`язаного зі створенням умов для ухилення осіб від мобілізації, слідчий суддя вважав, що застосування до нього, на даному етапі досудового розслідування, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки підозрюваний не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку.

З урахуванням сімейного та майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 , а також з урахуванням тяжкості та всіх обставин кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, слідчим суддею визначено підозрюваному заставу в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 1 816 800 грн..

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

На думку сторони захисту, слідчим, у поданому ним клопотанні, не обґрунтовано чому інший запобіжний захід, такий як цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, які слідчий вважає наявними та такими, що продовжують існувати, а слідчий суддя не взяв до уваги таке порушення вимог закону слідчим.

Так, матеріали справи не містять жодного доказу, яким би могли бути доведені обставини, які характеризують дії підозрюваного як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, окрім самого лише протоколу затримання. Натомість слідчий суддя помилково вважав доведеною та обґрунтованою підозру у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не враховано наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, родини, дружини, малолітньої дитини, побутову характеристику підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем проживання. Також, слідчий суддя не взяв до уваги інші характеризуючі особу підозрюваного відомості, зокрема відсутність актів притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що, на думку сторони захисту, свідчить про шанобливе та поважне ставлення останнього до закону, а також наявність постійного доходу від підприємницької діяльності.

Також, звертає увагу, що слідчий суддя не обґрунтував належним чином своє рішення в частині призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, не вказано з яких міркувань ним визначено заставу у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка значно перевищує граничний розмір застави, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, що становить лише 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, захисник вважає, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним завдань кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту у повному обсязі та просили про її задоволення;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7, слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є тяжким злочином, а також продовження існування, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, про існування яких свідчить вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного в їх сукупності, який одружений, має малолітню дитину 2022 року народження, є фізичною особою-підприємцем, а також має місце реєстрації та постійне місце мешкання.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого, погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги захисника в частині можливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, слід визнати безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою або невинуватою у вчиненні злочину. Так, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_7 статті - позбавлення волі стоком від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до положень ч.5 ст.12 КК України свідчить про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України є тяжким.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає сторона захисту.

Крім того, доведено факт продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_7 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 23 червня 2024 року включнота альтернативою внесення застави. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Отже доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи слідчий суддя, при визначенні розміру застави, врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7, його сімейний та майновий стан, інші характеризуючі матеріали надані прокурором та захисником обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких.

Розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави призначений слідчим суддею відповідає вимогам ст.182 КПК України та на цьому етапі кримінального провадження є таким, що буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Визначений раніше розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 рокупро продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 23 червня 2024 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4