Справа № 136/726/24
провадження №1-кп/136/28/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 21.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, працюючого командиром відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_2 , проходячи військову службу на посаді командира відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.11.2023 в першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою раніше йому знайомого ОСОБА_3 , під вигаданим приводом тимчасового використання для здійснення телефонних дзвінків, заволодів належним ОСОБА_3 мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 12», який останній, будучи введеним в оману, добровільно надав ОСОБА_2 .

Продовжуючи свої дії, молодший сержант ОСОБА_2 , отримавши від ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , вартістю 4662 гривні, повідомив останнього про необхідність тимчасово відлучитися, продовжуючи вводити в оману потерпілого, заволодів в такий спосіб вказаним майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, а саме заклав до ломбардного відділення № 76 компанії "Єв.Ро.Фінанс", чим спричинив ОСОБА_3 майнову шкоду на суму 4662 гривні.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, його правову кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, за участі захисника адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Потерпілий ОСОБА_3 також надав письмову згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, 382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2023 за №11, молодшого сержанта запасу ОСОБА_2 призваного на військову службу за призовом по мобілізації призначено на посаду командира відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-790182А та зараховано до списків особового складу.

Відповідно до службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 за місцем служби характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, відсутності доказів матеріального стану обвинуваченого, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на певний строк.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, тоді як здійснення контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням покладено на командирів (начальників) військових частин (органів військового управління, військових навчальних закладів, установ, організацій) та регулюється Порядком здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.09.2020 року N 337, що дозволить обвинуваченому продовжити військову службу, здійснювати захист Батьківщини від збройної агресії російської федерації, при цьому перебуваючи під постійним контролем командира та у випадку звільнення зі служби такий нагляд буде продовжено органом пробації за місцем проживання засудженого.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69, 69-1 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи у сумі 1 135 (одинадцять тисяч триста п`ять) гривень 92 копійок.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду, через Липовецький районний суд Вінницької області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5