ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2022 під №0000123, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 24.02.2022 близько 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем «OPEL Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Богдана Хмельницького від вул. Устима Кармелюка у напрямку вул. 40 річчя Перемоги м. Сміла Черкаської області, у районі будинку АДРЕСА_2 у порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух, у результаті чого скоїв наїзд на ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину вулиці Богдана Хмельницького зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «OPEL Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/151 від 15.07.2022 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом латерального мищелка правої великогомілкової кістки, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся. Надав суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, яке зазначене в обвинувальному акті. Вказав, що 24 лютого 2022 року близько 18 год. керував технічно справним автомобілем «Opel Kadett» д.н. НОМЕР_1 , належним його батьку, у м. Сміла. У автомобілі також знаходилася його мати ОСОБА_9 , як пасажир на передньому сидінні. Рухаючись по вул. Богдана Хмельницького у напрямку центру міста, на пішохідному переході, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину. Швидкість руху транспортного засобу була близько 20-25 км/год, був великий потік транспорту. По праву сторону переходу пішоходів не було. Видимість засліплював транспорт, який рухався назустріч. Пішоходів побачив у останню мить, натиснув на гальмо і зупинився. Була темна пора доби, низька температура, без опадів. Рухався із увімкнутим ближнім світлом фар. Наближаючись до переходу побачив пішоходів десь за п`ять метрів, але бачив чітко лише одного пішохода. Наїзд на потерпілого відбувся у його ногу правою передньою частиною бампера, в межах розмітки пішохідного переходу. З моменту початку гальмування автомобіль продовжував рух близько двох метрів. Усе відбулося дуже швидко. Слідів гальмівного шляху не лишилося. Темп руху пішохода не може описати, бо назустріч рухалися автомобілі із увімкненим світлом фар, що його сліпили. Наїзд відбувався у смузі його руху, трохи правіше центру смуги. Після наїзду потерпілий кулаками розбив лобове скло автомобіля, вів себе агресивно, зокрема до його матері, яка перша вийшла з автомобіля. У результаті саме наїзду автомобіль механічних ушкоджень не зазнав. Потерпілий підвівся самостійно. Він (обвинувачений) викликав поліцію та швидку. У потерпілого була травма ноги. Він шкутильгав. Як з`ясувалося, біля потерпілого у момент наїзду були його двоє дітей. Вони ушкоджень не отримали. Ознак сп`яніння у потерпілого не було. Працівники швидкої доставили його до медичного закладу. У нього був перелом ноги. Цього вечора він контактував із дружиною потерпілого, взяв у неї номер телефону, наступного дня цікавився самопочуттям останнього. Вранці вона зателефонувала і повідомила, що потрібне оперативне втручання для лікування та кошти на це. Вранці він знайшов кошти, поїхав у лікарню до лікаря, який повідомив, що потрібно заплатити за «пластину» та її пересилання. Він оплатив лише пересилку близько 400 грн., оскільки дружина потерпілого вже сплатила за вказаний матеріал. У той же день він відшкодував їй ці витрати на придбання «пластини» на суму близько 9000 грн. Лікар сказав, що це основна сума витрат, а решту відшкодує страхова компанія. У подальшому він намагався цікавитися станом здоров`я потерпілого, однак в лікарні йому відмовляли. З боку потерпілого ніхто не звертався з приводу погашення інших витрат. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди визнав частково, однак вважає заявлений розмір надмірним, а суму, що підлягає відшкодуванню, самостійно визначити не може.

Разом із визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується такими дослідженими судом:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що 24 лютого 2022 року близько 18 год. він із синами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 переходив вулицю пішохідним переходом з нормальним темпом руху. Молодшого сина ОСОБА_11 переводив за руку, у ОСОБА_13 ішов позаду. Температура повітря була близько 0 градусів, без опадів, освітлення переходу штучне. Коли вони подолали осьову та знаходилися посередині правої смуги руху відбувся наїзд автомобілем під керуванням обвинуваченого. Указаний автомобіль він побачив десь за десять метрів до переходу. Він із сином ОСОБА_11 «вилетів на капот» та сповзли назад. Він запитав у молодшого сина чи все нормально, на що той відповів ствердно. На пасажирському сидінні в автомобілі була жінка. Він (потерпілий) викликав поліцію телефоном. Також він двічі «постукав» у лобове скло автомобіля. Пасажирка вибігла з автомобіля та почала лаятися. Старший син відвів молодшого додому. Спочатку приїхала швидка і його відвезли до лікарні. Пізніше в лікарню приїхали працівники поліції. Унаслідок пригоди отримав ушкодження у вигляді перелому колінного суглоба. На місці пригоди обвинувачений допомоги не надавав. Пізніше він відшкодував кошти на придбання «пластини» для оперативного втручання в сумі 8200 грн. Загалом він провів близько 2 тижнів у лікарні, а потім тривалий час перебував на лікарняному. Витрачав кошти на поїздки до лікарні на таксі. Коли він лежав у лікарні, то обвинувачений лише один раз його навідав разом зі своїм батьком, однак пробачення просив лише останній. Заподіяну моральну шкоду пояснив тим, що чотири місяці рухався за допомогою милиць, а потім із ціпком. У той період втратив можливість повноцінно господарювати, був вимушений працювати онлайн, що викликало обурення у інших працівників підприємства. Страхова компанія здійснила йому страхову виплату, однак не пам`ятає на яку суму;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні повідомила, що 24.02.2022 близько 18 год. їхала з сином як пасажир в автомобілі Опель у м. Сміла, швидкість руху близько 20 км/год. Коли під`їжджали до пішохідного переходу зустрічний автомобіль засліпив світлом фар. У той час рух був ускладнений великим потоком транспорту, велика колона рухалася в сторону автозаправної станції. На пішохідний перехід вибіг потерпілий, на якого відбувся наїзд. Він був з дітьми. Сам наїзд відбувся на їхній смузі руху, не доїжджаючи до пішохідного переходу. Син застосував екстрене гальмування, однак наїзду не уникнув. Контактування з потерпілим відбулося правою передньою частиною автомобіля. Вона відразу підбігла до потерпілого і почала надавати йому допомогу. Однак той вів себе агресивно, розбив лобове скло автомобіля. Також вона запитувала у меншої дитини, чи він не забився. Син викликав швидку і поліцію, увімкнув аварійну сигналізацію. Унаслідок ДТП автомобіль ушкоджень не отримав. Пізніше її чоловік відшкодував стороні потерпілого кошти в сумі близько 9 тис. грн. на операцію;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні повідомив, що у вечірній час 24.02.2024 як співробітник сектору реагування патрульної поліції ВП№2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснював виїзд на місце ДТП - наїзд автомобіля на пішохода на пішохідному переході. Склали схему ДТП із застосуванням фотографування та опитали учасників. Місце зіткнення визначали зі слів обвинуваченого. Була суха погода, без опадів. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, бо мали місце тілесні ушкодження у потерпілого. Останнього на момент приїзду екіпажу на місці події не було;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_15 , який показав, що 24.02.2022 близько 18 год. з татом ОСОБА_4 та молодшим братом ОСОБА_11 , якого батько тримав за праву руку, переходили дорогу пішохідним переходом. Коли дійшли до центру дороги, то призупинилися. Справа їхало авто «Опель», яке не зупинилося та здійснило наїзд на тата і брата. Контакт відбувся посередині смуги руху автомобіля. Батько підвівся, опираючись на авто, а потім кілька разів стукнув по лобовому склу, оскільки з авто ніхто не виходив. Автомобіль рухався не швидко і не повільно. Удар прийшовся у праву ногу потерпілого. Батько з братом спочатку завалилися на капот, а потім зсунулися з нього. Поліцію і швидку викликав обвинувачений. Працівників поліції він (свідок) не дочекався. Батько чотири місяці не міг самостійно себе обслуговувавати, мав проблеми на роботі. Особисто він від ДТП не постраждав, контакту з автомобілем не було;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні надала показання та повідомила, що 24.02.2022 близько 18 год. проходила повз пішохідний перехід, що по вул. Богдана Хмельницького в м. Сміла біля магазину «АТБ». Порівнявшись із переходом побачила потерпілого, який по ньому рухався, вирішила зупинитися та привітатися із ним, бо знайома, раніше працювали на одному підприємстві. Він вів молодшого сина за руку. В цей момент відбувся наїзд на нього автомобіля, від якого він «налетів на капот». Вказаний автомобіль відносно неї рухався зліва направо, не відомо з якою швидкістю. У момент ДТП видимість була добра, перехід освітлювався штучним освітленням. Звуку гальмі не чула. Не знає яку відстань подолало авто після наїзду;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що очевидцем ДТП не був, однак 24.02.2024 близько 18-19 год. йму зателефонував потерпілий та повідомив, що його збив автомобіль. Через 5-10 хв. він прибув на місце пригоди - пішохідний перехід по АДРЕСА_3 біля магазину «АТБ». Було темно, сиро, опадів не було. Біля пішохідного переходу якась жінка поїла водою дитину, а потерпілий опирався на капот автомобіля «Опель», що знаходився посередині пішохідного переходу. Автомобіль був із розбитим лобовим склом. У потерпілого була ушкоджена нога. Обвинуваченого він не бачив, було багато людей. Пізніше він відвіз дружину потерпілого додому.

Клопотань про виклик для допиту у судовому засіданні інших свідків від сторін обвинувачення та захисту не надходило.

На підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000123 від 27 лютого 2021 року, відповідно до якого, 27 лютого 2021 року до вказаного реєстру внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України (т.1 а.п.228-229);

- постанова про доручення здійснення досудового розслідування від 27.02.2022 (т.1 а.п.230);

- постанова про призначення групи прокурорів від 27.02.2022 (т.1 а.п.231);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.0222, згідно з даними якого ОСОБА_4 повідомив про ДТП, яка мала місце 24.02.2022 близько 18 год. у АДРЕСА_3 , а саме наїзд на нього, як на пішохода, автомобіля Опель Кадет д.н. НОМЕР_1 та отримання внаслідок цього тілесних ушкоджень, зі схемою ДТП (т.1 .а.п.232-233);

- довідка травматологічного пункту КНП «Смілянська міська лікарня» СМР від 24.02.2022, згідно з даними якої у ОСОБА_4 виявлено травму у вигляді перелому катарального мищелка правої бердової кістки, гемартроз правого колінного суглобу (т.1 а.п.234;

- копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 (т.1 а.п.235);

- копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ «Opel Kadett» р.н. НОМЕР_1 ;

- копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 (т.1 а.п.237);

- копія розписки ОСОБА_15 про отримання від ОСОБА_7 коштів у сумі 8900 грн. (т.1 а.п.238);

- постанова про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 26.05.2022 (т.1 а.п.239-240);

- виписка з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 від 11.03.2022, згідно з даними якої останній перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Смілянська міська лікарня» СМР з 24.02.2024 по 11.03.2022, під час лікування 26.02.2022 проведено оперативне лікування в/репозиція МОС латерального виростку правої ВГК з кістковою аутопластикою, проксимальною латеральною пластиною LCP, післяопераційний період без особливостей та ускладнень (т.1 а.п.241-242);

- виписка з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 25.07.2022, згідно з даними якої останній перебував на амбулаторному лікуванні у КНП «Смілянська міська лікарня» СМР з 05.04.2022 по 19.07.2022 з діагнозом: перелом латерального відростку правої великої гомілкової кістки зі зміщенням уламків, стан після металоостеосинтезу МОС, рекомендовано обмеження фізичних навантажень на строк 2 місяці (т.1 а.п.243);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.07.2022, згідно з даними якого слідчим у КНП «Смілянська міська лікарня» СМР вилучено історію хвороби №1084 на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.п.246-248);

- протокол огляду від 07.07.2022, згідно з даними якого слідчим оглянута вилучена у КНП «Смілянська міська лікарня» СМР історія хвороби №1084 на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.п.249);

- копія медичної карти №1084 стаціонарного хворого ОСОБА_4 (т.1 а.п.230);

- постанова слідчого від 07.07.2022 про визнання історії хвороби №1084 на ім`я ОСОБА_4 речовим доказом у кримінальному провадженні, історія хвороби повернута до КНП «Смілянська міська лікарня» СМР (т.2 а.п.1);

- висновок судово-медичної експертизи від 15.07.2022 №05-6-01/151, згідно з яким у ОСОБА_4 мав місце закритий перелом латерального мищелка правої великогомілкової кістки. Дане ушкодження виникло від дії твердого тупого предмета , могло бути заподіяне за механізмом ДТП, за давністю спричинення може відповідати часу події, що зазначений у постанові і за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії середньої тяжкості (т.2 а.п.2);

- довідка КНП «Смілянська міська лікарня» СМР від 25.07.2022 №01-20/349, згідно з даним якої ОСОБА_4 проходив лікування у травматологічному відділенні вказаного закладу у період з 24.02.2022 по 11.03.2022, загальна вартість лікування становила 47831,05 грн. (т.2 а.п.4);

- висновок судово-медичної експертизи від 15.07.2022 №05-6-01/150, згідно з яким у ОСОБА_11 не підтверджені об`єктивними відомостями діагнози забою м`яких тканин та струсу головного мозку, судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості не підлягають (т.2 а.п.5);

- протокол огляду місця події від 07.07.2022, а саме - проїзної частини по АДРЕСА_3 , згідно з даними якого оглянуто пішохідний перехід біля буд. АДРЕСА_2 , позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, ширина проїзної частини 8.9 м, відстань між дорожніми знаками «Пішохідний перехід» становить 7 м (т.2 а.п.6-7);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2022, згідно з даними якого ОСОБА_4 відтворив обстановку та обставини ДТП, яке мало місце 24.02.2022, здійснено відповідні заміри, складено схему пригоди (т.2 а.п.8-17);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2022, згідно з даними якого ОСОБА_7 відтворив обстановку та обставини ДТП, яке мало місце 24.02.2022, здійснено відповідні заміри (т.2 а.п.26-31);

- висновок судової авто технічної експертизи від 19.07.2022 №1308/1348/22-23, згідно з яким у момент виходу пішохода ОСОБА_4 на проїзну частину водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути на нього наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. У даній дорожній обстановці дії ОСОБА_7 не відмовідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.п.32-38);

- висновок судової авто технічної експертизи від 20.07.2022 №1309/1348/22-23 з аналогічними висновками (т.2 а.п.39-45);

- протокол огляду транспортного засобу від 25.07.2022, згідно з даними якого слідчим оглянути автомобіль «Opel Kadett» д.н. НОМЕР_1 , згідно з даними якого на передній стороні транспортного засобу явних пошкоджень не виявлено, подряпин та вм`ятості металу немає (т.2 а.п.47-48);

- постанова слідчого від 25.07.2022 про визнання автомобіля «Opel Kadett» р.н. НОМЕР_1 речовим доказом;

- документи і дані, які характеризують особу обвинуваченого: характеристика від 08.07.2022 з місця роботи обвинуваченого, згідно з даними якої останній характеризується позитивно; вимога про судимості, згідно з даними якої обвинувачений раніше не судимий; довідка ЧОПЛ від 22.07.2022, згідно з даними якої обвинувачений у вказаному закладі на лікуванні не перебував; відомості КНП «Смілянська міська лікарня» СМР, відповідно до яких ОСОБА_7 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; характеристика від 10.07.2022, згідно з якою обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.п.18-25).

Стороною захисту письмові докази, документи суду не надавалися.

Суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення було повністю доведено винуватість ОСОБА_7 , в межах пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке викладене у обвинувальному акті від 28 липня 2022 року.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, необережну форму вини, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, виявляє щирий жаль з приводу вчиненого, частково добровільно відшкодував потерпілому витрати на лікування; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше; досудову доповідь Черкаського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства і окремих осіб є низьким, а його виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання положень ст.69 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_7 основне покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі, а також передбачене вказаною нормою додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом із цим суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Так, під час розгляду даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про стягнення на його користь:

- з ОСОБА_7 моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 110927,40 грн.;

- з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 26000 грн.;

- з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шкоди, заподіяної тимчасовою втратою працездатності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 55452,11 грн.;

- з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 4072,60 грн.

13 червня 2023 року між потерпілим та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була укладена угода про припинення зобов`язань, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті страховою компанією у зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою, а саме: 26000 грн. витрат на лікування та 1300 грн. моральної шкоди. Указані кошти в розмірі 27300 грн. сплачені потерпілому 14.06.2023, що підтверджено копією платіжної інструкції №162222946 (т.1 а.п.166-168).

30 червня 2023 року потерпілий подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі за його вимогами до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у зв`язку з відсутністю предмету спору та у зв`язку з його відмовою від частини позовних вимог до цього відповідача (т.1 а.п. 184-187).

Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року провадження у справі за всіма позовними вимогами ОСОБА_4 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» закрито, зокрема:

- у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині вимог про стягнення шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в сумі 26000 грн., та моральної шкоди в сумі 1300 грн.;

- в частині вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим в сумі 55452 грн. 11 коп., та моральної шкоди в сумі 2772 грн. 60 коп. - у зв`язку з відмовою позивача від вказаних позовних вимог (т.1 а.п.208-209).

Продовжено судовий розгляд в частині позову потерпілого до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 110927,40 грн.

У обґрунтування цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди потерпілий вказав, що унаслідок скоєної з вини обвинуваченого дорожньо-транспортної пригоди він зазнав фізичного болю як під час самої пригоди, так і під час лікування і у повсякденному житті. Також зазнав душевних страждань, оскільки спостерігав страждання сина, спричинені ДТП. Був позбавлений можливості реалізації своїх здібностей у зв`язку з неможливістю виконання роботи за місцем працевлаштування протягом періоду непрацездатності, який тривав з 24.02.2022 по 19.07.2022 протягом 146 календарних днів, з яких 103 робочі. Також він зазнав страждань у зв`язку з погіршенням стосунків у трудовому колективі, оскільки його роботу протягом періоду непрацездатності були вимушені виконувати інші працівники. Протягом періоду непрацездатності знизився рівень його кваліфікації, що ускладнило виконання ним посадових обов`язків після виходу на роботу. Також він зазнав страждань у зв`язку з тим, що не міг виконувати фізичну роботу у сімейному житі та не міг приділяти належну увагу вихованню синів, гуляти з ними, водити до школи, проводити дозвілля поза місцем проживання. Рекомендоване йому лікування та оперативне втручання є коштовним та болісним. Розмір моральної шкоди він загалом оцінив на суму 115000 грн., з яких просив стягнути зі страхової компанії 4072,60 грн. (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) та решту з обвинуваченого - 110927,40 грн.

Обвинувачений, як цивільний відповідач, позов визнав частково, однак уважав заявлену позивачем суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього, необґрунтовано завищеною. Вказував, що частково покрив витрати потерпіло сторони на придбання матеріалу для оперативного втручання в сумі 8900 грн. а також витрати на її доставку в сумі близько 400 грн. Захисник вказував, що решта вимог має покриватися страховим відшкодуванням.

Положеннями ч.1 ст.129 КПК передбачено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На обґрунтування заявленого цивільного позову потерпілим долучено до позовної заяви докази його тимчасової непрацездатності протягом періоду часу з 24.02.2022 по 19.07.2022, зокрема перебування на стаціонарному лікування з 24.02.2022 по 11.03.2022, наявності на утриманні дітей, понесених витрат на лікування, які безпосередньо досліджені судом (т.1 а.п.38-60).

Оцінюючи вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ним в загальній сумі 115 000 гривень 00 копійок, суд виходить з характеру і обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з тривалою втратою працездатності, пережитого фізичного болю, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілий в результаті вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення переніс оперативне втручання, поніс фізичні та душевні страждання, пов`язані з тривалим лікуванням від отриманої травми (146 календарних днів), що не могло не відобразитися на ритмі та способі життя, які останній мав до дорожньо-транспортної пригоди, приймає до уваги матеріальне становище обвинуваченого, його особу, вжиття ним заходів до часткового відшкодування потерпілому витрат на лікування, а також те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа №755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст.26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як зазначено вище, 13 червня 2023 року між потерпілим та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була укладена угода про припинення зобов`язань, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті страховою компанією у зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою, а саме: 26000 грн. витрат на лікування та 1300 грн. моральної шкоди (26000 грн. х 5 %). Указані кошти в розмірі 27300 грн. сплачені потерпілому 14.06.2023, що підтверджено копією платіжної інструкції №162222946 (т.1 а.п.166-168).

Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги вимоги розумності, справедливості і співмірності розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, з огляду на особливості й конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що фактичний розмір заподіяної потерпілому унаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди складає 50000 грн.

Із урахуванням виплаченої ПАТ «УПСК» потерпілому моральної шкоди, в межах ліміту відповідальності страховика, в сумі 1300 грн., з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування, що складає 48700 грн. (50000 грн. - 1300 грн.), а тому позов потерпілого підлягає до часткового задоволення.

Разом із цим судом не зараховуються в рахунок відшкодування моральної шкоди сума коштів в сумі 8900 грн., яка сплачена потерпілим на лікування потерпілого (відшкодування придбаних матеріалів для оперативного втручання), зважаючи на інше цільове призначення такого відшкодування.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Арешт на майно під час досудового розслідування та судового розгляду не накладався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 6795 грн. 72 коп.

Керуючись ст. 56, 100, 124, 127-129, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 286 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 48700 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 6795 грн. 72 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «Opel Kadett» р.н. НОМЕР_1 залишити ОСОБА_7 , звільнивши його від зобов`язання зі зберігання речового доказу після набрання вироком законної сили;

- історію хвороби потерпілого ОСОБА_4 №1084 залишити за належністю КНП «Смілянська міська лікарня» СМР.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку у день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1