провадження №1-кс/947/6698/24
У Х В А Л А

17 травня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,

за участю: адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що старшим групи прокурорів у кримінальному проваджені №0000190 від 13.02.2024 прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , 13.05.2024 винесено постанову у вказаному кримінальному провадженні про відмову стороні захисту у задоволені клопотання №5 від 10.05.2024 про проведення слідчих дії спрямованих на перевірку достовірності показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12.

Вказував, що з наданих слідчим для ознайомлення матеріалів кримінального провадження вбачається, що одними із доказів на яких гуртується письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , а також прийняття інших процесуальних рішень слідчим та/чи прокурором є покази свідка ОСОБА_6 та протоколи про проведення НСРД від 22.04.2024, 24.04.2024, 26.04.2024, 29.04.2024, 06.04.2024 та інші.

Співставлення відомостей у протоколах допиту свідка та протоколах про проведення НСРД, вказує про надання свідком ОСОБА_6 неповних показів слідчому, а надані покази, мають сумніви щодо їх достовірності та об`єктивності, а також містять ознаки провокації в діях ОСОБА_6 та оперативних працівників.

Наголошував, 10.05.2024 підозрюваним ОСОБА_5 на адресу прокурора Одеської обласної прокуратури подана заява про вчинення під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000190 від 13.02.2024 ОСОБА_6 , за попередньою змовою зі старшим оперуповноваженим Одеського управління ДВЕ НП ОСОБА_8 та старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_9 , умисних дій з підбурювання працівників відділення поліції № 3 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди щоб потім їх викрити, з кваліфікацією вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

Звертав увагу, що відповідно до судової практики ЄСПЛ, сторона обвинувачення, зобов`язана нести тягар доказування відсутності провокації, з моменту здійснення стороною захисту заяви про провокацію. З вказаного часу у прокурора, відповідно до покладених КПК України обов`язків щодо забезпечення повного та всебічного дослідження обставин справи та практики ЄСПЛ, виникла обов`язкова необхідність у прийняті процесуальних рішень та проведені слідчих дій спрямованих на перевірку достовірності показів заявника/свідка ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_11 , у тому числі з питань пов`язаності їх з правоохоронними органами, рівня співпраці і дій цих свідків за їх вказівкою тощо.

За таких обставин відмови сторони обвинувачення у додатковому допити вказаного свідка та вчинення слідчих дій спрямованих на доказування відсутності провокації, спостерігається пряме порушення норм КПК України, яке виражається у неповному і упередженому дослідженні обставин кримінального провадження, а також не реагування на обставини, що можуть виправдовувати підозрюваного (ч. 2 ст. 9 КПК України).

За переконанням сторони захисту, прокурор та слідчий проявляючи неповноту з`ясування обставин, самоусунулись від виконання покладених на них ст.92 КПК України обов`язків доказування належності та допустимості доказів, а також відсутності провокації, що вже в цей час викликає сумніви в неупередженості слідчого та прокурора.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.2, 3, 9, 24, 36, 220, 303, 307 КПК України, просив слідчого суддю: ухвалити рішення яким зобов`язати старшого групи прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному проваджені №0000190 від 13.02.2024 провести слідчі дії та прийняти процесуальні рішення спрямовані на отримання повних та достовірних показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , шляхом їх додаткового допиту прокурором по досліджуваним обставинам, у тому числі з питань їх пов`язаності з правоохоронними органами, наявності знайомств до 12.02.2024 з працівниками ДВБ НП України, ТУ ДБР у м.Миколаєві, та іншими працівниками правоохоронних органів, рівня співпраці і дій цих свідків за їх вказівкою тощо; встановлення доказів пов`язаності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , з працівниками правоохоронними органами, рівня співпраці з ними шляхом отримання тимчасового доступу до інформації у операторів мобільного зв`язку телефонів якими користувались ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , з 01.01.2024 до 01.05.2024, а саме до роздруківок трафіків вхідних та вихідних з`єднань абонентів із зазначенням номерів з`єднаних абонентів та ІМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати, часу, тривалості з`єднання, СМС повідомлень що здійснювалися у період часу з 00:00 години 01 січня 2024 року по 23:59 годину 01 травня 2024 року для ознайомлення та виготовлення копій; встановлення контактних номерів телефонів, якими користувались з 01.01.2024 по співробітники Одеського управління ДВБ НП України та ТУ ДБР у м.Миколаєві; проведення огляду отриманих трафіків телефонних з`єднань з метою встановлення фактів з`єднань телефонних номерів, які перебували у користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , з телефонними номерами якими користувались у той же час працівники Одеського управління ДВБ НП України (у тому числі начальник, заступник начальника, оперуповноважений ОСОБА_13), ТУ ДБР у м.Миколаєві (у тому числі слідчий ОСОБА_9 ), та інших працівників правоохоронних органів.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція прокурора.

Прокурор в судовому засідання проти задоволення скарги заперечував, у її задоволенні просив відмовити. При цьому, звертав увагу, що відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши доводи заявника, прокурора, ознайомившись зі скаргою та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчим суддею встановлено, постановою прокурора у кримінальному провадженні №0000190 від 13.02.2024 року, було відмовлено захиснику у задоволенні клопотання від 13.05.2024 року щодо проведення слідчих дій для отримання повних та достовірних показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , встановлення доказів їх пов`язаності з оперативними працівниками шляхом отримання тимчасового доступу до інформації у операторів мобільного зв`язку телефонів, якими користувались ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , встановлення контактних номерів телефонів співробітників ОУ ДВБ НП України та ТУ ДБР у м.Миколаєві та інші слідчі дії. При цьому, постанова вмотивована тим, що у ході досудового розслідування не встановлено необхідності у проведенні вказаних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В той же час, згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації кримінального правопорушення правоохоронними органами, саме суд у судовому засіданні, а не орган досудового розслідування, має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Поряд з цим, ч.2 ст.36 КПК України, визначає повноваження прокурора під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що положення ст.ст.22, 36 КПК України не надають слідчому судді повноважень, давати доручення, вказівки або зобов`язувати прокурора виконувати дії, передбачені ч.2 ст.36 КПК України, оскільки прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На думку слідчого судді, ініціювання стороною захисту перед прокурором проведення певних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, відповідно до ч.3 ст.93, ст.220 КПК України, не зобов`язує прокурора проводити вказані дії, а лише в подальшому може свідчити про неповноту досудового розслідування та можливість проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, в порядку, передбаченому ч.ч.3, 4 ст.333 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000190 від 13.02.2024 року - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1