Справа № 487/38/19
Провадження № 1-кп/487/64/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0000925 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Миколаєві, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах:

10.03.2018 року, приблизно о 10-50 год., ОСОБА_4 , перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де між ним та потерпілою ОСОБА_6 виник словесний конфлікт.

В ході словесного конфлікту, у ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_6 за ліву руку та штовхнув її, від чого потерпіла вдарилася скронево-тім`яною частиною голови об шафу на кухні, внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців лівої верхньої кінцівки, забою м`яких тканин скронево-тім`яної ділянки голови, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні коридору, ногою наніс удар в область першого пальця стопи ОСОБА_6 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді забою та синця першого пальця правої стопи у вигляді післятравматичного деформуючого артрозу першого плюсне-фалангового суглобу, контрактури із розгинальною установкою, кістозною трансформацією та больвим синдромом, які по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Органом досудового рослідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Одночасно подав заяву про розгляд клопотання ха його відсутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст..49 КК України.

Зазначив, що проти звільнення його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами та закриття кримінального провадження не заперечує.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 просив вирішити заявлене клопотання на розсуд суду.

До судового засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, 25.07.2023 року подала до суду заяву, відповідно до якої, розгляд справи просила провести за її відсутності, та за участю її представника адвоката ОСОБА_5 ..

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, представника потерпілої та дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно до ч.1 ст..285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів п. 3 ч.1 ст..49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Відповідно до положень ст..12 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні нетяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до наданого суду Витягу з інформаційно-аналітитчної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", ОСОБА_4 з 11.03.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України сплинув 10.03.2023 року.

За положеннями ч.4 ст..286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі ч.2 ст..284 ч.2 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю.

З урахуванням прийняття рішення про закриття кримінального провадження, та не врегулювання нормами КПК України порядку вирішення цивільного позову у даному випадку, суд згідно ч.6 ст.9, ч.1 ст.7 КПК України вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вказаний висновок було зроблено Верховним Судом, та викладено у Постанові від 24.05.2018 року (справа №531/2332/14-к).

Керуючись ст..ст.284, 286, 372, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0000925 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

У хвала набуває законної сили через сім днів з моменту оголошення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва.

Головуючий суддя: ОСОБА_1