Справа № 405/1213/24
провадження № 1-кс/405/529/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000078 від 25.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

встановив:

старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просить накласти арешт речові докази у кримінальному провадженні № 0000078 від 25.01.2024, які було вилучено 23.02.2024 в ході проведення обшуку автомобіля марки Daewoo (ЗАЗ), моделі Sens (TF 698P) днз НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якої є Управління служби безпеки України в Кіровоградській області, а саме на: предмети, зовні схожі на грошові купюри в кількості 25 штук, номінальною вартістю 100 доларів США кожна, з ідентичними серіями та номерами: «FH 03982436 H8» із забороною користування та розпоряджання даним майном, з метою забезпечення його збереження.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000078 від 25 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.01.2024 до СУ ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали від УКР ГУНП в Кіровоградській області та УСБУ в Кіровоградській області відповідно до яких встановлено, що один із мешканців Кіровоградської області здійснює переміщення із зони бойових дій до Кіровоградської області та збут зброї, боєприпасів та інших засобів ураження.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В рамках даного кримінального провадження в якості свідка було допитано громадянина України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час допиту повідомив, що 23.01.2024 він особисто, перебуваючи у гаражному кооперативі «Світанок», що в районі вул. Жадова в м. Кропивницький, де вживав алкогольні напої з маловідомими йому людьми, познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_5 .

В ході особистого спілкування останній повідомив, що має знайомого військовослужбовця, який в даний час бере участь в бойових діях, та який залишив ОСОБА_5 зброю для продажу. Також він уточнив, що має в наявності декілька одиниць автоматичної вогнепальної зброї, кілька ручних протитанкових гранотометів (РПГ), ручні бойові гранати та боєприпаси (патрони) до вогнепальної зброї. В подальшому ОСОБА_5 повідомив, що він готовий продати вищевказану зброю за суму близько 4000 доларів США

В подальшому, на підставі постанови процесуального керівника, прокурора Кіровоградської обласної прокуратури, працівниками Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області було проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої було встановлено, що 16.02.2024, розпочавши реалізацію першої частини свого протиправного наміру, направленого на збут всієї протиправно наявної у нього вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин ОСОБА_5 , без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 передав ОСОБА_6 4 (чотири) предмети ззовні схожі на корпуси ручних гранат та 1 (один) предмет, зовні схожий на підривач ручних гранат, які відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/112-24/2417 від 23.02.2024 являють собою:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН та один засіб підриву, а саме ударно-дистанційний запал для ручних гранат типу УДЗ, які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів.

Продовжуючи реалізацію власного протиправного злочинного наміру, в другій його частині, 23.02.2024 ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 предмети, зовні схожі на патрони калібру 5,45х39 мм, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/2574-БЛ від 24.02.2024 являють собою триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін., шляхом продажу, отримавши в якості оплати грошові кошти в сумі 2500 доларів США банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_6 для проведення оперативної закупки, тим самим вчинив збут вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, реалізувавши власний злочинний умисел в повному обсязі, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів та затриманий на місці події о 15 год. 29 хв. 23.02.2024 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Того ж дня слідчим було проведено обшук у невідкладних випадках (у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) автомобіля марки Daewoo (ЗАЗ), моделі Sens (TF 698P) днз НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якої є Управління служби безпеки України в Кіровоградській області у ході якого виявлено та вилучено:

- предмети, зовні схожі на грошові купюри в кількості 25 штук, номінальною вартістю 100 доларів США кожна, з ідентичними серіями та номерами: «FH 03982436 H8».

В подальшому вилучені предмети, які були виявлені та вилучені під час обшуку були оглянуті та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий в клопотанні вказав, що виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, оскільки їх використання, а також розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та документів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000078 від 25.01.2024 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.263 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 4).

В рамках вказаного кримінального провадження 23.02.2024 слідчим було проведено обшук у невідкладних випадках (у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) автомобіля марки Daewoo (ЗАЗ), моделі Sens (TF 698P) днз НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якої є Управління служби безпеки України в Кіровоградській області у ході якого виявлено та вилучено:

- предмети, зовні схожі на грошові купюри в кількості 25 штук, номінальною вартістю 100 доларів США кожна, з ідентичними серіями та номерами: «FH 03982436 H8» , про що складено відповідний протокол (а.к. 28-31).

На виконання вимог ч.3 ст.233 КПК України слідчий за погодженням з прокурором після проведення обшуку у невідкладних випадках звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, про що свідчить ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2024.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що предмети, зовні схожі на грошові купюри в кількості 25 штук, номінальною вартістю 100 доларів США кожна, з ідентичними серіями та номерами: «FH 03982436 H8» об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Постановою старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 вказані вище предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000078 від 25.01.2024 (а.к.33).

Таким чином, у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000078 від 25.01.2024, які були вилучені 23.02.2024 в ході проведення обшуку автомобіля марки Daewoo (ЗАЗ), моделі Sens (TF 698P) днз НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є Управління служби безпеки України в Кіровоградській області, а саме на: предмети, зовні схожі на грошові купюри в кількості 25 штук, номінальною вартістю 100 доларів США кожна, з ідентичними серіями та номерами: «FH 03982436 H8».

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7