Справа № 650/1581/24
провадження №1-кс/650/390/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манівці, Красилівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією 08 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив, що існують ризики передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без застосування застави.

На судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив замінити його на домашній арешт. Пояснив, що він перед тим як кинути гранату пересвідчився у відсутності поряд людей та зробив це у стані алкогольного сп`яніння.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підозрюваного, та просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив про недоведеність заявлених прокурором ризиків в тій мірі, щоб довести доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Підозрюваний визнає фактичні обставини події вказані у підозрі, проте заперечує вчинення ним кримінального правопорушення. Пояснив, що на його думку вчинені підозрюваним дії свідчать про виникнення між ним та іншим власником підірваного автомобіля цивільно-правових відносин.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000705 від 02 квітня 2024 року, повідомленням про підозру від 03 квітня 2024 року, яке було вручене останньому 03 квітня 2024 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 02.04.2024 приблизно о 07:30 год ОСОБА_5 , знаходячись у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у якому він тимчасово проживав з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним, що цього ж дня приблизно о 02:30 год на його вимогу надати ключі від автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2109», із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , який був припаркований на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , він отримав відмову від військовослужбовця цієї ж військової частини ОСОБА_7 , з метою показати оточуючим свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, дістав чеку від гранати Ф-1 та погрожував застосувати зазначений бойовий припас.

Одразу після цього, ОСОБА_5 , проявляючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі, із особливою зухвалістю, достовірно знаючи, що вказаний предмет - граната Ф-1, призначена для ураження живої сили противника та має радіус ураження уламків 200 метрів, і розуміючи, що він знаходиться в населеному пункті, де проживають інші особи, у тому числі військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , а використання цього предмета створить реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2109», із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , що знаходився на вказаного території домоволодіння, тримаючи гранату у правій руці, лівою рукою висмикнув запобіжну чеку (кільце) та кинув зазначений бойовий припас через незачинене вікно водійських дверей до салону вказаного автомобілю, внаслідок вибуху якого автомобіль згорів.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною четвертою статті 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

02 квітня 2024 року, о 17 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 затримано, в порядку статей 208, 615 КПК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

Протоколом огляду місця події від 02.04.2024, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 , де зафіксоване місце вчинення злочину. В ході огляду виявлено знищений автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» держаний номерний знак НОМЕР_3 та вилучено металевий предмет круглої форми, сріблястого кольору, схожий на запобіжну чеку (кільце);

Актом про пожежу від 02.04.2024, яка відбулась за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що ймовірною причиною пожежі є вибух боєприпасу в салоні автомобіля ВАЗ-2109;

Допитом свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що він на даний час проходить військову службу в АДРЕСА_2 та проживає разом із іншими військовослужбовцями, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . 02.04.2024 близько 02:30 год. Перебуваючи за місцем мешкання від почув сварку між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .. При цьому ОСОБА_5 вимагав надати йому ключі від автомобіля ВАЗ-2109 д/н НОМЕР_2 , яким вони користуються у підрозділі. Вказаний автомобіль фактично перебував у володінні ОСОБА_9 , який вже два місяці перебуває в СЗЧ. ОСОБА_5 відмовили дати ключі через те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому приблизно о 07:30 год. 02.04.2024 свідок перебував вдома, коли до нього підійшов ОСОБА_5 у стані сильного алкогольного сп`яніння, останній тримав у руці гранату Ф-1, та сказав свідку що підірве вищевказаний автомобіль, після цього він розжав вушки вказаної гранати та висмикнув чеку. Свідок вмовив ОСОБА_5 повернути чеку на місце, та той наче заспокоївшись пішов. Приблизно через 5 хвилин свідок почув вибух та вибігши із будинку побачив що вказаний автомобіль який було припарковано в подвірї домоволодіння АДРЕСА_3 , палає. У дворі в цей час стояв ОСОБА_5 , який сказав що підірвав автомобіль гранатою;

Допитом свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що він на дайни час проходить військову службу в АДРЕСА_2 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . 02.04.2024 рок ублизько 01:20 з бойового завдання повернувся ОСОБА_5 , який зайшов до свідка в кімнату та привітався, останній був невдоволений в плані того, що не включений генератор та його ніхто не зустрічає. В подальшому 02.04.2024 близько 07:30 год. Свідок перебуваючи в своїй кімнаті почув вибух біля місця їхнього проживання, та вийшовши на подвіря, побачив що автомобіль ВАЗ-2109, зеленого кольору, який знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , палає. Біля даного подвіря в цей час перебував ОСОБА_5 та ОСОБА_8 які вели бесіду. Під час розмови із ОСОБА_5 останній повідомив, що він кинув гранату Ф-1 в салон даного автомобіля. Даний автомобіль належить військовослужбовцю, який на даний час в СЗЧ, у зв`язку із чим вказаним автомобілем користувалися хлопці їхнього підрозділу;

Допитом свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що він на даний час проходить військову службу в АДРЕСА_2 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_5 . 02.04.2024 приблизно о 02:30 год у свідка разом із ОСОБА_5 за місцем проживання, відбувся конфлікт на грунті того, що останній просив взяти автомобіль ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_2 , який фактично належить ОСОБА_9 , який також є військовослужбовцем але вже два місяці перебуває в СЗЧ. З тих пір вказаним автомобілем користувався їхній підрозділ. Коли свідок відмовив ОСОБА_5 , то останній почав погрожувати та в подальшому пішов по селу шукати горілку, а свідок ліг спати. В подальшому 02.04.2024 близько 07:30 год. свідок почув вибух та вийшовши в двір побачив, що вказаний автомобіль, який зберігався в подвірї будинку АДРЕСА_3 , горить. В цей час у дворі стояв ОСОБА_5 , який сказав, що даний автомобіль він підірвав для того, щоб він нікому не достався;

Допитом свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що він являється мешканцем с. Тягинка Бериславського району, та приглядає за домоволодінням АДРЕСА_3 , який вже напівзруйнований від обстрілів та належить ОСОБА_16 , який виїхав до м. Миколаєва, та залишив його під нагляд свідка. 02.04.2024 близько 08:00 год. свідок прийшов до вказаного подвіря, та побачив що у подвірї вказаного будинку горить автомобіль ВАЗ-2106, який там нещодавно ставили військові. В подальшому після того як авто догоріло то свідок пішов до буд. АДРЕСА_2 де проживають військові, та йому повідомили що вказаний автомобіль згорів в наслідок підриву гранати ОСОБА_5 який останній часом поводився неадекватно, але всіх деталей свідку не відомо;

Допитом свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що він на даний час проходить військову службу в АДРЕСА_2 та проживає разом із співслужбовцями в буд. АДРЕСА_2 . 02.04.2024 року близько 02:30 за місцем їхнього проживання ОСОБА_5 сварився із ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного спяніння та вимагав дати йому ключі від автомобіля ВАЗ-2109 д/н НОМЕР_2 , яким користується їхній підрозділ. Формально вказаний автомобіль належить ОСОБА_9 , який вже два місяці перебуває в СЗЧ. Деталей сварки свідок не памятає. В подальшому 02.04.2024 близько 07:30 год. свідок почув вибух, та вибігши з іншими із будинку побачив, що даний автомобіль який перебував на подвірї буд. АДРЕСА_3 , палає. Поблизу автомобіля знаходився ОСОБА_5 , який сказав, що це він гранатою підірвав автомобіль

Допитом підозрюваного ОСОБА_5 , який повідомив наступне, що 08.06.2023 його було призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 , та він проходить службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка входить до складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та несе службу у АДРЕСА_2 . На даний час у зв`язку із несенням служби в с. Тягинка, він проживає в будинку АДРЕСА_2 , разом із співслужбовцями. Так 02.04.2024 року близько 01:30 год він повернувся до місця тимчасового проживання із виконання бойового завдання, після чого повечеряв та випив близько 1 л. пива, в подальшому він вийшов на вулицю із житлового будинку та маючи ключі від автомобіля ВАЗ-2109, який він разом із побратимом ОСОБА_18 (який на даний час перебуває в СЗЧ) придбали за грошові кошти які вклали порівну, у побратима на ім`я ОСОБА_19 , який несе службу разом із ними. Так маючи ключи від даного автомобіля, він сів до автомобіля та слухав музику, в момент коли палив цигарки то відчинив вікно водійської дверки. В подальшому йому стало холодно в автомобілі, та він вирішив завести двигун для того, щоб погрітися, але після того як він запустив двигун то із їхнього будинку вийшов військовослужбовець на імя ОСОБА_19 та заглушивши двигун та забрав у ОСОБА_5 ключі, і пішов назад до будинку (літньої кухні) де він проживає. ОСОБА_5 в свою чергу пішов до їхнього житлового будинку, та в кімнаті де він проживає, витягнув із свого рюкзака гранату Ф-1 (трофейну) та вийшовши із будинку і підійшовши до вказаного автомобіля який був припаркований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_3 , подивився що поруч нікого не має, висмикнув запобіжну чеку із гранати за закинув її до салону автомобіля через відкрите вікно водійської двері а сам відстрибнув та ліг на землю. Після чого відбувся вибух та автомобіль загорівся, а ОСОБА_5 пішов до житлового будинку в свою кімнату та ліг спати. Далі приїхали його командири військовослужбовці, які відвезли його до лікарні в м. Херсон, де він проходив освідування на стан сп`яніння, точного результату він не пам`ятає, але знає що було близько 1 проміле;

Протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 , який показав алгоритм своїх дій під час здійснення підриву автомобіля, та повідомив, що 02.04.2024 року близько 01:30 год. він повернувся до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого повечерявши, маючи словесну перепалку зі своїм побратимом, взяв ключі та пішов до сусіднього подвіря, яке знищено в наслідок вибухів, де сів до автомобіля ВАЗ-2109 зеленого кольору. Через якийсь час до нього прийшов побратим, який забрав ключі. Даний автомобіль зі слів підозрюваного належить військовослужбовцю, який перебуває в СЗЧ. В ранці 02.04.2024 підозрюваний згадавши, що власник вищевказаного автомобіля винен йому грошові кошти, у нього виник намір знищити даний автомобіль ВАЗ-2109. Підозрюваний взявши гранату Ф-1, яку мав при собі, вийшов з будинку та підійшовши до вищевказаного автомобіля, який знаходився на подвірї буд. АДРЕСА_3 , з боку водійської дверки, побачивши що в=вікно даної дверки відкрите, тримаючи в правій руці гранату, лівою рукою витяг запобіжну чеку (кільце) та кинув дану гранату в салон автомобіля на водійське місце, після чого відпригнув на ґрунт від автомобіля, через декілька секунд відбувся вибух та авто загорілось.

Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від трьох до восьми років), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним дій спрямованих на те, щоб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 може вжити заходів щодо їх знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які ще не були вилучені та які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підозрюваним, що, в свою чергу, неминуче призведе до втрати матеріальних слідів злочину.

Ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_5 будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочинів, може незаконно впливати, як безпосередньо так і опосередковано на свідків або інших осіб, які встановлюються, а саме інших співслужбовців, знайомих, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

Ризик, визначений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема пов`язане з ухиленням від обов`язків проходження військової служби, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, враховуючи, що він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрюваного при їх обранні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань. Доводів на спростування вказаних тверджень стороною захисту наведено не було.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; репутацію підозрюваного; не повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків заявлених прокурором та слідчим в тій мірі, щоб бути достатніми для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу слідчий суддя вважає непереконливими міркуваннями загального характеру, оскільки вони не містять посилань на конкретні обставини, які б у достатньому ступені спростували наведені та належно мотивовані аргументи слідчого.

Той факт, що підозрюваний на даному етапі досудового розслідування свою вину у вчиненому визнає частково не може гарантувати його правомірну поведінку як сторони кримінального провадження в майбутньому, та таке визнання своєї вини не має юридичної сили для доведеності його вини на етапі судового слідства.

Навпаки, саме вагомість зібраних доказів та встановлена законом міра покарання з великою вірогідністю може спонукати підозрюваного до втечі, для чого в державі, яка межує з тимчасово окупованими територіями є розширені можливості, з огляду на ведення на ній бойових дій, що не дозволяє в повній мірі забезпечити контрольоване переміщення громадян.

Не наведено захисником і достатніх доводів щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, адже його виконання можливе лише при достатній дисциплінованості особи, організованості та відповідальному ставленні до існуючих у суспільстві норм та правил, чого у даному провадженні не встановлено.

Так, згідно з характеристикою наданою за місцем несення служби достовірність зазначених відомостей у якій ані підозрюваним, ані захисником не була заперечена, вбачається, що підозрюваний при службі постійно проявляє недостатній рівень дисциплінованості, організованості, нехтує своїми обов`язками військовослужбовця, тобто встановлені у суспільстві правила не є для нього достатнім стримуючим фактором, а отже існують обґрунтовані сумніви щодо відповідального ставлення ним до тих обмежень, які передбачені запропонованим захисником запобіжним заходом.

Вирішуючи питання про необхідність визначення розміру застави слідчий суддя, виходячи із положень пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України вважає, що вчинення підозрюваним підриву гранати у громадському місці, де потенційно у будь-який момент могли з`явитися громадяни, яких він призваний захищати, що свідчить про схильність його до заподіяння шкоди будь-якій особі, є достатньою обставиною для не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Захисник не навів доводів, які б за умови наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним грубого порушення громадського порядку із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про прийнятність для нього такого способу вирішення конфлікту, як можливість позбавлення іншої людини життя або здоров`я, свідчили б про доцільність та виправданість встановлення умов для його повернення до суспільства, до вирішення питання про його винуватість або не винуватість у вчиненому, при тому, що законодавець передбачив відповідні обмеження.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без застосування застави.

Строк дії ухвали до 01 червня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 08 квітня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1