Справа № 201/4628/24
Провадження № 1-кс/201/1564/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001160, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокації у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил (далі ЗС) РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в АДРЕСА_1 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканності України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу ЗС РФ (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_1 та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_6 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та ЗС РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополь та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та ЗС РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту РФ (далі ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ ЗС РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і ЗС РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, РФ на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указом від 05.02.2024 № 49/2024 затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб, до 13.05.2024.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Утримання частини території Донецької області, взятої під контроль шляхом насильницьких злочинних дій, та досягнення завдання щодо зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, потребує забезпечення функціонування на цій території так званої «рахункової палати».

Вказане в свою чергу та намагання досягти однієї з цілей, а саме створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, що має власні органи державної влади та місцевого самоврядування, надання легітимності рахункового процесу, призвело до прийняття представниками окупаційної влади рішення щодо створення та функціонування так званої «Счетной палаты Донецкой Народной Республики», які б виконували функції здійснення контролю за законністю та ефективністю використання коштів бюджету т.зв. «ДНР» та інших державних фінансових наглядів.

Так званим «временно исполняющим обвязанности Главы Донецкой Народной Республики» ОСОБА_8 підписано «Закон о Счетной палате Донецкой Народной Республики» від 27.01.2023 за № 434-ІІНС.

Постановою так званого «Председателя Народного Совета Донецкой Народной Республики» ОСОБА_9 від 25.05.2023 № ІІ-843 П-НС утворено так звану «Счетную палату Донецкой Народной Республики».

При цьому «Счетная палата» має чіткий склад та структуру з повноваженнями голови, заступника голови, аудиторів та інспекторів. Так, до складу керівництва входять безпосередньо голова, заступники голови.

Відповідно до так званого «Закона о Счетной палате Донецкой Народной Республики» від 27.01.2023 за № 434-ІІНС, «Счетная палата» здійснює такі повноваження:

- організація та здійснення контролю за законністю та ефективністю використання коштів бюджету «Донецької Народної Республіки», бюджету територіального фонду обов`язкового медичного страхування, а також інших коштів у випадках, передбачених законодавством України;

- експертиза проектів законів «Донецької Народної Республіки» про бюджет «Донецької Народної Республіки» та проектів «законів» «Донецької Народної Республіки» про бюджет територіального фонду обов`язкового медичного страхування, перевірка та аналіз обґрунтованості їх показників;

- зовнішня перевірка річного звіту про виконання бюджету «Донецької Народної Республіки», виконання місцевого бюджету в межах компетенції, встановленої Бюджетним кодексом Російської Федерації, річного звіту про виконання бюджету територіального фонду обов`язкового медичного страхування;

- проведення аудиту у сфері закупівель товарів, робіт та послуг відповідно до Федерального закону від 5 квітня 2013 року № 44-ФЗ «Про контрактну систему у сфері закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення державних та муніципальних потреб»;

- оцінка ефективності формування державної власності «Донецької Народної Республіки», управління та розпорядження такою власністю та контроль за дотриманням встановленого порядку формування такої власності, управління та розпорядження такою власністю (включаючи виняткові права на результати інтелектуальної діяльності);

- оцінка ефективності надання податкових та інших пільг та переваг, бюджетних кредитів за рахунок коштів бюджету «Донецької Народної Республіки», а також оцінка законності надання державних гарантій «Донецької Народної Республіки» та поруки або забезпечення виконання зобов`язань іншими способами за угодами, що вчиняються юридичними особами та індивідуальними підприємцями за рахунок коштів бюджету «Донецької Народної Республіки» та майна, що перебуває у державній власності «Донецької Народної Республіки»;

- експертиза проектів законів «Донецької Народної Республіки» та інших нормативних правових актів органів державної влади «Донецької Народної Республіки» щодо частини, що стосується видаткових зобов`язань «Донецької Народної Республіки», експертиза проектів законів «Донецької Народної Республіки», що призводять до зміни доходів бюджету «Донецької Народної Республіки» та бюджету територіального фонду обов`язкового медичного страхування, а також державні програми (проекти державних програм) «Донецької Народної Республіки»;

- аналіз та моніторинг бюджетного процесу в «Донецькій Народній Республіці», у тому числі підготовка пропозицій щодо усунення виявлених відхилень у бюджетному процесі та вдосконалення бюджетного законодавства Російської Федерації;

- контроль за законністю та ефективністю використання міжбюджетних трансфертів, наданих з бюджету «Донецької Народної Республіки» бюджетам муніципальних утворень, розташованих на території «Донецької Народної Республіки», а також перевірка місцевих бюджетів у випадках, встановлених Бюджетним кодексом Російської Федерації, у тому числі контроль за дотриманням умов отримання міжбюджетних трансфертів;

- проведення оперативного аналізу виконання та контролю за організацією виконання бюджету «Донецької Народної Республіки», бюджету територіального фонду обов`язкового медичного страхування у поточному фінансовому році, щоквартальне подання інформації про хід виконання бюджету «Донецької Народної Республіки», бюджету територіального фонду обов`язкового медичного страхування, про результати проведених контрольних аналітичних заходів до «Народної Ради Донецької Народної Республіки» та «Голови Донецької Народної Республіки»;

-здійснення контролю за станом державного внутрішнього та зовнішнього боргу «Донецької Народної Республіки»;

-оцінка реалізованості, ризиків та результатів досягнення цілей соціально-економічного розвитку «Донецької Народної Республіки», передбачених документами стратегічного планування «Донецької Народної Республіки», у межах компетенції «Рахункової палати»;

-контроль за цільовим та ефективним використанням органами місцевого самоврядування матеріальних ресурсів та фінансових коштів, наданих ним для здійснення окремих переданих державних повноважень «Донецької Народної Республіки»;

-контроль за ходом та підсумками реалізації державних програм «Донецької Народної Республіки»;

- аудит ефективності, спрямований на визначення економності та результативності використання бюджетних коштів;

-підготовка пропозицій щодо вдосконалення здійснення головними розпорядниками бюджетних коштів, головними адміністраторами доходів бюджету, головними адміністраторами джерел фінансування дефіциту бюджету внутрішнього фінансового аудиту;

- участь у межах повноважень у заходах, спрямованих на протидію корупції;

- інші повноваження у сфері зовнішнього державного фінансового контролю, встановлені федеральними законами та законами «Донецької Народної Республіки»;

Зовнішній державний фінансовий контроль здійснюється Рахунковою палатою:

-щодо органів державної влади та державних органів, органів територіального фонду обов`язкового медичного страхування, органів місцевого самоврядування та муніципальних органів, державних (муніципальних) установ та унітарних підприємств «Донецької Народної Республіки», а також інших організацій, якщо вони використовують майно, що перебуває у державній власності «Донецької Народної Республіки»;

-щодо інших осіб у випадках, передбачених Бюджетним кодексом Російської Федерації та іншими федеральними законами.

Так, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у м. Донецьку Донецької області, діючи умисно, добровільно, зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та, т.зв. «Указом Врио Главы ДНР» ОСОБА_8 від 25.05.2023 за № ІІ-844 П-НС у зв`язку із чим призначена на так звану посаду «Председателя Счетной палаты Донецкой Народной Республики» з основним місцем дислокації: АДРЕСА_2 , яку й продовжує займати.

Основним місцем дислокації ОСОБА_5 на вказаній посаді є Донецька обл., м. Донецьк, Ворошилівський район, бульвар Пушкіна, буд. 34.

З моменту призначення на посаду «Председателя Счетной палаты Донецкой Народной Республики» та, використовуючи надані представниками окупаційної влади РФ владні повноваження, ОСОБА_5 , діючи умисно, з ідеологічних мотивів, будучи однією з осіб, на яких покладено відповідальність за діяльність так званої «Счетной палаты ДНР», забезпечує реалізацію покладених на неї, як на «Председателя Счетной палаты Донецкой Народной Республики» функції:

-здійснює керівництво діяльністю «Рахункової палати»;

-затверджує плани роботи «Рахункової палати», а також зміни, що вносяться до них;- подає « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та надсилає «Голові Донецької Народної Республіки» інформацію про результати проведених контрольних та експертно-аналітичних заходів не рідше одного разу на квартал;

-представляє «Рахункову палату» у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, муніципальними органами, організаціями, громадськими об`єднаннями, громадянами, контрольними органами розвинених країн, міжнародними організаціями;

- затверджує штатний розпис, положення про структурні підрозділи апарату «Рахункової палати»;

- є представником наймача щодо державних цивільних службовців «Донецької Народної Республіки», які проходять державну цивільну службу «Донецької Народної Республіки» у «Рахунковій палат» і, приймає на посаду та звільняє з посади працівників апарату «Рахункової палати», які заміщають посади, що не належать до посад державної цивільної служби; -визначає конкретний зміст кожного напряму діяльності «Рахункової палати», очолюваного одним із аудиторів «Рахункової палати»;

- затверджує Регламент «Рахункової палати»;

- здійснює інші повноваження, покладені на нього федеральними законами, законами «Донецької Народної Республіки», іншими нормативними правовими актами, Регламентом «Рахункової палати».

При цьому, ОСОБА_5 в особі т.зв. «Председателя Счетной палаты Донецкой Народной Республики», на виконання цілей, завдань та функцій так званої «Счетной палаты Донецкой Народной Республики», в тому числі для забезпечення її стабільної діяльності та, з метою формування думки серед населення і світової спільноти щодо легітимності «ДНР» як державного утворення взаємодіє з окремими засобами масової інформації, телебачення, мережі Інтернет, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації безпосередньої діяльності «Счетной палаты Донецкой Народной Республики» та надає інтерв`ю щодо взаємодії «Счетной палаты» з відповідними профільними органами рф.

Згідно з ч.5 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо наявності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності, а саме:

- автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2014, кузов IHGRM4850EL513013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 17.10.2014;

- автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_3 , кузов IHGRM4870DL513404, рік випуску 2013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 28.08.2013.

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що за таких обставин, зазначене майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає конфіскації, а саме: автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2014, кузов IHGRM4850EL513013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 17.10.2014; автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_3 , кузов IHGRM4870DL513404, рік випуску 2013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 28.08.2013.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі підозрюваної.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокації у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 до слідчого 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 на 15.04.2024, 16.04.2024 та 17.04.2024, які було розміщено 10.04.2024 у засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), та на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора», однак, ОСОБА_5 у визначений час не з`явилась та не повідомила причини неявки.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 10.04.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України повідомлення про підозру вручено ОСОБА_10 , який є захисником підозрюваної ОСОБА_5 за призначенням.

Доведено, що відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо наявності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності, а саме: автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2014, кузов IHGRM4850EL513013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 17.10.2014; автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_3 , кузов IHGRM4870DL513404, рік випуску 2013, колір білий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 28.08.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за №0001160, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024, із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2014, кузов IHGRM4850EL513013, колір білий; автомобіль HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_3 , кузов IHGRM4870DL513404, рік випуску 2013, колір білий.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1