Провадження № 1-кс/761/6906/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 15.01.2024 року у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 15.01.2024 року у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій.

Скарга обґрунтована тим, що ТУ ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року, щодо повідомлення ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення щодо неї. Також вказала, що слідчий у кримінальному провадженні ігнорує її клопотання, не виконує ухвали слідчих суддів про зобов`язання вчинити дії, в порядку ст. 220 КПК України.

Зазначила, що 15.01.2024 року постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання останньої потерпілою у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, проведення слідчих (розшукових) дій.

Зазначила, що раніше прийняті рішення слідчого суперечать висновкам у вказаній постанові. Постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , від 15.01.2024 року не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у ній не висвітлені дати подання клопотання, не усі питання, зокрема, щодо визнання особи потерпілою, були вирішені.

ОСОБА_3 вважає таку постанову слідчого необґрунтованою та безпідставною, оскільки слідчим під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, при цьому при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає, що постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 15.01.2024 року, підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала доводи скарги, просила її задовольнити.

Слідчий ТК ДБР, розташованого у м. Києві, рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 220 КПК України, передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000405 від 12.09.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365 КК України. Відомості до ЄРДР внесені на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення щодо неї злочину.

15.01.2024 року постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Проте слідчий не врахував дані, які підтверджують, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання, що саме вона зазначила, що є потерпілою від вказаного злочину, даних, що заяву про вчинення злочину було подано самою ОСОБА_3 про вчинення дій щодо неї.

Свою постанову слідчий мотивує тим що раніше, постановою від 20.04.2023 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні за ознаками ч.1 ст. 365 КК України, вона є заявником, свідком, користується процесуальними правами, визначеними ст. 60,65-67 КПК України. Проте таке рішення слідчого є передчасним прийняте без надання оцінки даним, наданих ОСОБА_3 на підтвердження її статусу потерпілої, клопотання в частині вимог про визнання її потерпілою взагалі не розглянуте слідчим.

Те, що раніше були на думку слідчого відсутні підстави для визнання заявника потерпілою у зв`язку з твердженням певних обставин, що стали підставою для прийняття постанови від 20.04.2023 року, не звільняє його від обов`язку прийняти по суті рішення у зв`язку з наданими новими даними щодо завданої шкоди. Раніше прийняте рішення від 20.04.2023 року не є безумовною перешкодою для прийняття нових даних від ОСОБА_3 , вирішення по суті її нового клопотання, в порядку визначеному ст. 220 КПК України, і зокрема щодо визнання потерпілою ОСОБА_3 з урахуванням ч.2 ст. 55 КК України.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що як убачається з відомостей наведених скаржником у скарзі, кримінальне провадження №0000405 від 12.09.2022 року було розпочато за заявою ОСОБА_3 , яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, навела обставини на підтвердження завдання шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи.

Постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2024 року у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року, є необґрунтованою, а рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні - передчасним.

Враховуючи наведене, старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2024 року у кримінальному провадженні №0000405 від 12.09.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1