Провадження № 1-кп/761/1202/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0014383 від 03 грудня 2017 року за клопотанням слідчого СВ ВП №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, погодженого із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Києві, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0014383 від 03 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 , який, вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за наступними обставинами.

02 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 50 хвилин на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи небезпечне діяння, внаслідок якого заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Вчиняючи суспільно небезпечне діяння, наслідком якого стало нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , 02 грудня 2017 року приблизно о 12 годині 51 хвилину, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , підбіг до ОСОБА_7 . Після чого, вчиняючи суспільно небезпечне діяння, наслідком якого стало нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_3 своєю рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в область правої частини голови ОСОБА_7 , а саме в волосисту частину голови справа, спричинивши тим самим останній тілесні ушкодження у вигляді садна. Після чого, ОСОБА_3 своєю рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар у ділянку носа ОСОБА_7 . В результаті отриманих ударів ОСОБА_7 , відчувши сильний біль та запаморочення, впала колінами на землю, отримавши при цьому синець на передній поверхні лівого колінного суглобу та у подальшому втративши свідомість впала на землю.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи вчиняти суспільно небезпечне рання, наслідком якого стало нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин почав руками стиснутими в кулак наносити хаотичні удари по обличчю та голові ОСОБА_7 , яка в той час лежала у горизонтальному положенні на землі.

Згідно висновку експерта №3300 від 25 січня 2018 року при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , при обстеженні виявлені ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; синці правого та лівого ока, в лобній ділянці справа та зліва, у величній ділянці зліва, на верхній та нижній губі; крововилив на склері лівого ока; садна - в ділянці перенісся, в лобній ділянці, на волосистій частині голови; перелом кісток носу, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синець на передній поверхні лівого колінного суглобу, який відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Морфологія та локалізація виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились внаслідок тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості виявлених при огляді тілесних ушкоджень, свідчить про те, що тілесні ушкодження були спричинені 02 грудня 2017 року до 13 години 07 хвилин.

Відповідно до Висновку комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи №188 від 11 жовтня 2018 року встановлено наступне. На теперішній час ОСОБА_3 , 1978 року народження, виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдальної форми, дефектний стан і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим режимом. На період кримінального проступку, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , на період 02 грудня 2017 року він виявляв ознаки хронічного психіатричного захворювання у вигляді шизофренії параноїдальної форми, дефектний стан і за своїм психічним станом в той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні захисник особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Оскільки суспільно небезпечне діяння скоєне ОСОБА_3 має ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що відноситься до категорії кримінальних проступків, згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності складають три роки з часу вчинення кримінального правопорушення. Відтак вважає, що кримінальне провадження підлягає до закриття у зв`язку із закінченням строків давності встановлених нормами чинного законодавства.

Законний представник особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника про закриття кримінального провадження. Повідомила, що її син ОСОБА_3 за станом здоров`я не може прибути до суду, при цьому, у її присутності, надав письмову згоду з клопотанням захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Надала заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 без її участі, повністю довіряє рішенню суду.

Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора та законного представника особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, суд приходить до наступного.

Статтею 92 Кримінального кодексу України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно із ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг - ч.2 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченої; згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому суд враховує, що із змісту ст.92 КК України вбачається, що примусові заходи медичного характеру застосовуються до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З положень статей 512, 513 КПК України слідує, що судовий розгляд клопотання прокурора, або клопотання слідчого затвердженого прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру, завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ч. 1ст. 513 КПК України).

Статтею 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання.

Отже, суд приймаючи рішення щодо примусового заходу медичного характеру посилається на досліджені докази.

Разом із тим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Також згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Судом встановлено, що вищевказане суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було вчинено 02 грудня 2017 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду ОСОБА_3 не ухилявся та не переховувався, тобто відсутні обставини, що переривають чи зупиняють перебіг строків давності, які встановлені частинами 2-4 статті 49 КК України.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні підозрюваного/обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав його, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого захисником клопотання, з огляду на те, що вчинене ОСОБА_3 суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.125 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов потерплої про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, суд залишає без розгляду, оскільки судовий розгляд не було розпочато, роз`яснивши право на звернення з вимогами в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст.12, ст.49. ст.125 КК України, ст. ст. 284 - 286, ст.314, ст.ст. 369-372, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0014383 від 03 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.125 КК України - закрити, зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1