Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1173/24
Провадження № 1-кс/494/381/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтерсах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулась адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтерсах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді, вищевказане клопотання визначено слідчому судді ОСОБА_1 .

Слідчий суддя вважає зазначити, що у зв`язку з постійними відключеннями електроенергії та надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (судді ОСОБА_5 не розподіляються справи у зв`язку з запланованою відпусткою) (штатна чисельність 4 (чотири) судді) та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Ширяївського, Іванівського, Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів, слідчий суддя позбавлений можливості призначити розгляд справ в розумні строки визначені КПК України.

Ухвалою суду від 25.06.2024 року відкрито провадження по справ та призначено до судового розгляду на 28.06.2024 року.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що постановою слідчого прокуратури Березівського району Одеської області від 10.05.2006 року в межах кримінального провадження №6 від 10.02.2006 року накладено арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказану постанову виконано Березівською районною державною нотаріальною конторою, шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 03.11.2006 року Апеляційним судом Одеської області винесено вирок, згідно якого ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна, 01.02.2017 року Сокирянським районним судом Чернівецької області його звільнено від відбування покарання умовно-достроково. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті дружина ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, таким чином з`ясувалось, що на майно померлого накладено арешт. Враховуючи вищевикладене, заявник просить скасувати арешт на вищевказане майно.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 року.

У судове засідання 28.06.2024 року заявник не з`явилась, однак 28.06.2024 року представник заявника надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що заяву про зняття арешту підтримує та просить задовольнити (а.с.27).

Прокурор у судове засідання також не з`явився, 28.06.2024 року надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечує проти вказаного клопотання, вважає його передчасним, так як питання щодо звільнення від відбування покарання, у зв`язку з із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, зокрема щодо конфіскації майна ОСОБА_6 не вирішувалось, просив відмовити у задоволенні клопотання (а.с.26).

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 107 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), відсутність осіб на розгляді клопотання та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи відсутність учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Статтею 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Як вбачається з копії вироку Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2006 року ОСОБА_6 було засуджено за п.п.б ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 353 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.14-16).

Згідно копії постанови винесеної слідчим прокуратури Березівського району від 10.05.2006 року, накладено арешт на майно ОСОБА_6 (а.с.6 зворотній бік).

25.07.2006 року за №3507465 Березівською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження, а саме: арешт нерухомого майна ОСОБА_6 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2024 року (а.с.11-13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

У зв`язку з обтяженням нерухомого майна, що входить до спадкової маси, заявник звернулася з даним клопотанням до суду.

Надаючи оцінку обставинам справи, слідчий суддя зазначає про наступне.

Зазначена кримінальна справа була розглянута в порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Проте, арешт на майно було накладено прокуратурою Березівського району Одеської області в межах кримінальної справи №6, на підставі положень КПК України 1960 року.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.

Зокрема, відповідно до ст. 126 КПК 1960 року, чинного на час накладення прокуратурою арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилась і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зіст. 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного прокуратурою у даному випадку та виходячи з обставин справи, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною з огляду на те, що апеляційним судом Одеської області винесено вирок від 04.11.206 року, санкція якого передбачала в тому числі додаткове покарання у виді конфіскації усього його майна, та як зазначив прокурор у своїх запереченнях виконання вироку не вирішувалось та земельна ділянка підлягала конфіскації за вироком суду.

Водночас, слідчий суддя вважає зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 по справі № 727/2878/19 при розгляді способу захисту права власності в наслідок накладення арешту за підставами передбаченим КПК України 1960 року вказала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 766/21865/17).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі N 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі N 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі N 296/8586/16-ц).

Таким чином, вирішуючи дане клопотання в межах тих питань, що винесені на розгляд заявником та дослідивши долучені до нього матеріали вбачається, що арешт було накладено постановою прокуратури від 10.05.2006 року (за правилами КПК України 1960 року), а тому підстави для розгляду клопотання в порядку кримінального судочинства відсутні за правилами КПК України 2012 року відсутні.

На підставі викладеного, оскільки арешт на майно накладався під час дії КПК 1960 року у межах кримінальної справи, питання про скасування арешту на майно заявника повинно розглядатись за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80,174, 283 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтерсах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 01.07.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1