Справа №186/274/24
Провадження №1-кп/0186/228/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 02 лютого 2024 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Першотравенська Дніпропетровської області, громадянки України, вдови, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2024 року в період часу з 17 години 30 хвилин по 18 годину 00 хвилин ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 перебували в квартирі, за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей час та у вказаному місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану а саме: мобільного телефону, який належать потерпілому ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (який було введено в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час), переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала із столу, в зальній кімнаті мобільний телефон марки Moto G20 ХТ2128-2 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_7 ..

Після чого, ОСОБА_3 , з викраденим майном покинула місце вчинення злочину, обернувши його у свою власність та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3328 грн.

20 лютого 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000045, з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_3 з іншого боку, за участі адвоката ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрювана ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні під час досудового розслідування.

Згідно угоди сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, тому просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, надала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України та також, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Також у письмовій згоді прокурору на укладення угоди про визнання винуватості від 20 лютого 2024 року, потерпілий зазначив, що йому було повернуто викрадений мобільний телефон у справному та неушкодженому вигляді, інших збитків йому не спричинено, тому він претензій ні до кого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі у випадках надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

20 лютого 2024 року потерпілим ОСОБА_7 надано прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася на призначення узгодженого покарання, що підтвердила під час проведення підготовчого судового засідання. Обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченою, та її захисником під час підготовчого судового засідання.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою ОСОБА_3 можуть бути виконані повністю, а тому наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлені.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої - є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вона є вдовою, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, в силу ст.89 КК України - не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням її від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Першотравенської окружної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_6 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки Moto G20 ХТ2128-2, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити за належністю; копію договору №10.428 від 14 січня 2024 року про заставу телефону Motorola G20 4/128GB 2413714 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373-374, 468, 473-475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2024 року в кримінальному провадженні №0000045 між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки Moto G20 ХТ2128-2, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити за належністю; копію договору №10.428 від 14 січня 2024 року про заставу телефону Motorola G20 4/128GB 2413714 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .