Справа № 643/3128/24
Провадження № 1-кс/643/452/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

З наданих матеріалів вбачається, що Харківським районним управлінням поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001157 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Так, 26.03.2024 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 з приводу того що у 2022 році невстановлені особи, шахраським шляхом, заволоділи майном ОСОБА_5 спричинивши шкоду у великому розмірі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона є соціальним робітником Територіального центру Салтівського району м. Харкова та обслуговує людей із якими укладено договір та які потребують сторонньої допомоги. Так ОСОБА_4 здійснювала догляд за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 померла 21.05.2022 та при житті не мала родичів чи близьких осіб. В один із днів у період часу з 05.04.2020 по 21.05.2022 ОСОБА_5 сказала соціальному робітнику ОСОБА_4 щоб вона забрала з її будинку документи та залишила їх у себе. Після смерті ОСОБА_5 вказані документи знаходились на зберіганні у ОСОБА_4

27.03.2024 у період часу з 12:50 по 13:15, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі письмової заяви ОСОБА_4 у останньої було вилучено: свідоцтво про право на спадщину серії НОМЕР_1 на 2 арк.; витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №30254570 на 1 арк.; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 на 1 арк.; технічний паспорт на будинок що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на 3 арк.; домову книгу на будинок АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 28.03.2024 вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001157 від «28» березня 2024.

Посилаючись на положення ст.98 КПК України прокурор зазначає, що вилучені документи є речовими доказом у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність у арешті цих документів з метою збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор та володілець майна не з`явились, у матеріалах наявні заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують.

Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що в даному випадку стороною обвинувачення наведено достатнє обґрунтування на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, а обставин, які б вказували на безпідставність його вилучення не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, дане клопотання містить посилання на конкретні факти і докази, що свідчать про володіння ОСОБА_4 майном, яке є предметом даного клопотання. Вилучене майно відповідає вимогам ст.98 Кримінального процесуального кодексу України щодо речових доказів, оскільки є достатні підстави вважати, що воно може зберігати у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно може зберігати у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 107, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою збереження речових доказів, накласти арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час огляду місця події, проведеного 27.03.2024 у період часу з 12:50 по 13:15 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: свідоцтво про право на спадщину серії НОМЕР_1 на 2 арк.; витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №30254570 на 1 арк.; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 на 1 арк.; технічний паспорт на будинок що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на 3 арк.; омову книгу на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1