Дата документу 11.07.2024
Справа № 334/3474/24
Провадження № 1-кп/334/531/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну вищу освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «ЗТЗ» у місті Запоріжжі, побачивши на землі пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка оформлена на потерпілу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , привласнив її з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, якими розпорядився на власний розсуд за наступних обставин.

Так, 07.03.2024 ОСОБА_6 , заволодівши вищевказаною банківською карткою потерпілої, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи привласнену банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , розрахувався за покупку товарів, а саме:

- 07.03.2024 о 18:19 в аптеці «АНЦ», за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 351 гривня 90 копійок;

- 07.03.2024 о 18:22 в аптеці «Мед-Сервіс», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, буд. 22, на суму 361 гривня 40 копійок;

- 07.03.2024 о 18:25 в аптеці «АНЦ», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 1 -В, на суму 652 гривні 40 копійок;

- 07.03.2024 о 18:38 в магазині «Сільпо», за адресою: м.Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 1-Г, на суму 554 гривні 97 копійок;

- 07.03.2024 о 18:39 в магазині «Сільпо», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 1-Г, на суму 359 гривень 76 копійок;

- 07.03.2024 о 19:36 в магазині «Пивна Бухта», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, буд. 2, на суму 175 гривень 00 копійок;

- 07.03.2024 о 19:44 в магазині «АТБ», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, буд. 15, на суму 460 гривень 79 копійок;

- 07.03.2024 о 19:45 в магазині «АТБ», за адресою: АДРЕСА_3 , на суму 89 гривень 95 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3006 гривень 17 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_6 суду пояснив, що він дійсно 07.03.2024 на зупинці громадського транспорту «ЗТЗ» у місті Запоріжжі знайшов на землі пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та привласнив її. З метою подальшого заволодіння грошовими коштами він неодноразово розрахувався цією карткою за придбання товару в аптеках та магазинах, зокрема, в аптеці «АНЦ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 1 -В, в аптеці «Мед-Сервіс», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зестафонська, буд. 22, в магазині «Сільпо», за адресою: м.Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 1-Г, в магазині «Пивна Бухта», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, буд. 2, в магазині «АТБ», за адресою: АДРЕСА_3 . Після виявлення поліцією фактів заволодіння ним грошовими коштами у сумі 3006,17 грн. він повернув потерпілій не лише ці кошти, а всю суму грошових коштів, які були використані за допомогою картки потерпілої 07.03.2024, а саме 7400,00 грн. Щиро кається у скоєному, неодноразово попросив вибачення у потерпілої. При цьому пояснив, що її цивільний позов про стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн. не визнає, оскільки вважає необґрунтованим і недоведеним спричинення моральних страждань та, відповідно, спричинення моральної шкоди у визначеному розмірі.

Крім показань обвинуваченого його винуватість підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що у невстановлений нею час та місці вона загубила свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк», кошти з того рахунку вона використовувала лише для оплати комунальних платежів. Вона вважала, що картка знаходиться вдома, тому до банку не зверталась з приводу її втрати. Коли звернулась до відділення банку для того, що оплатити комунальні платежі, їй повідомили, що грошей на рахунку немає. Після цього вона звернулась до поліції. Обвинувачений повернув їй усю суму грошових коштів, яка була списана з її картки 07.03.2024, а саме 7400,00 грн., про що вона склала розписку. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду, а її цивільний позов задовольнити. Оскільки вона є особою похилого віку, має ряд захворювань, викрадення грошей спричинило сильні душевні хвилювання та завдало моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000,00 грн.

Статтею 349 КПК України встановлено, що обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, за згодою всіх учасників провадження, ухвалив визначити наступний обсяг доказів, які підлягають дослідженню: допитати обвинуваченого, допитати потерпілу, дослідити документи щодо речових доказів, письмові документи, які є доказами позовної заяви потерпілої про стягнення моральної шкоди, та документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин по кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчився у добровільності та істинності їх позиції, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Щодо особи винного судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, неодружений, однак перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід за виконання разових робіт, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій спричиненої матеріальної шкоди. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією закону про кримінальну відповідальність.

Також суд враховує обставини, які впливають на обрання покарання, в їх сукупності, характер та мотив вчиненого злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, думку потерпілої, та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки. На думку суду, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн. суд виходить з наступного.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що викрадені грошові кошти призначались для придбання ліків, які вона за віком та станом здоров`я має приймати постійно, а тому у зв`язку з викраденням грошових коштів вона зазнала душевних страждань. В якості доказів суду надано виписку з банківського рахунку потерпілої, яка підтверджує розмір матеріальної шкоди, медичні документи щодо стану здоров`я потерпілої за 2016 рік, довідку про обстеження у сімейного лікаря 10.08.2023, а також копії фіскальних чеків про придбання ліків 17.03.2024 на суму 155,00 грн. та 83,60 грн., 17.04.2024 на суму 71,40 грн. та 214,10 грн.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду внормовані статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При вирішенні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи вимоги цивільного позову про стягнення моральної шкоди, суд враховує вік потерпілої, наявність у неї захворювань, які вбачаються з медичних документів, та періодичне придбання ліків згідно наданих позивачкою копій фіскальних чеків. Вказані обставини не виникли і не пов`язані з вчиненим ОСОБА_6 злочином, втім доводять потребу потерпілої у придбанні ліків. З огляду на встановлені обставини суд знаходить обґрунтованими доводи потерпілої, що внаслідок вчиненого відносно неї злочину вона перенесла емоційні переживання та страждання з приводу викрадення її грошових коштів.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер злочинного посягання на майно потерпілої та заподіяної матеріальної шкоди, відносно нетривалий період порушення права потерпілої на володіння своїм майном, оскільки викрадені кошти були повернуті добровільно і матеріальний стан потерпілої був відновлений через 12 днів після виявлення потерпілою крадіжки її грошових коштів, та відповідно тривалість душевних страждань потерпілої у зв`язку з втратою грошових коштів.

Відтак, суд доходить висновку, що сума у 3000,00 грн. на відшкодування моральних страждань потерпілої від скоєного відносно неї кримінального правопорушення з боку обвинуваченого, є співмірною глибині її психологічних переживань, доведених у суді, і такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, у зв`язку з чим цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Речові докази CD-R диски з відеозаписами з камер відео спостереження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1