Провадження №11-сс/801/473/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000305 від 04.06.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плавні, Ренійського району, Одеської обл., громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 року клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 05 год. 25 хв. 04 серпня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 04 серпня 2024 року.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання (реєстрації) за адресою АДРЕСА_1 , встановити підозрюваному ОСОБА_7 заставу, як альтернативний запобіжний захід в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_7 підозрюється у наступному.

24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до наказу № 106 від 16.04.2023 ОСОБА_7 призначений на посаду головного сержанта військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України, окрім іншого, людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, перелік не є вичерпним.

Головний сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, головний сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 04.06.2024 близько 00:00 головний сержант ОСОБА_7 перебуваючи поблизу закладу «Маячок», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , учинив словесний конфлікт із невідомими йому особами, який переріс у бійку, внаслідок чого, адміністрацією було викликано на місце події працівників охорони приватного підприємства «ЛЕГІОНЕР».

У цей же час та місці, головний сержант ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з прямим умислом, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, та з метою продемонструвати свою перевагу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виявляючи зневагу до загальноприйнятих норм суспільної моралі, із незначного приводу, використовуючи закріплену за ним вогнепальну зброю пістолет Макарова № НОМЕР_2 , спрямував його в напрямку працівників охорони приватного підприємства «ЛЕГІОНЕР», після чого здійснив декілька пострілів, чим, використав вогнепальну зброю під час учинення своїх хуліганських дій, та внаслідок чого заподіяв працівнику приватного підприємства «ЛЕГІОНЕР» ОСОБА_10 , відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, кульове наскрізне поранення лівого стегна з багатоуламковим переломом с/3 діафаза зі зміщенням, перелом стегнової кістки.

Надалі головний сержант ОСОБА_7 , довівши свій злочинний умисел до кінця, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим суддею в порушення вимог ст. 177, ст. 178 КПК України неналежним чином перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, являється учасником бойових дій, неодноразово нагороджувався за бойові заслуги.

Слідчим суддею не було визначено можливість застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, на думку сторони захисту , наявні підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, цілодобовий домашній арешт або застава з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених КПК України, може на даному етапі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з наступних підстав

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні № 0000305, внесеному до ЄРДР 04.06.2024 року 04.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які слідчий суддя врахував при обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створ ять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/ обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, має низку державних нагород, є учасником бойових дій, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин та дійшов вірного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи сторони захисту щодо застосування застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»). Уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 19 червня 2024 рок, згідно якого вказано, що законодавець для досягнення мети кримінального провадження та захисту відповідних публічних інтересів не може визначати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як безальтернативний і має забезпечити наявність у кримінальному провадженні принаймні один запобіжний захід, який є більш м`яким і який можна обрати як менш обтяжливий для конституційного права на свободу та особисту недоторканність особи.

Суд акцентує, що згідно з приписами частини першої статті 17 Конституції України в умовах воєнного стану захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної, інформаційної безпеки є не лише найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а й невіддільною умовою збереження української державності як такої. Держава має позитивний обов`язок створювати належні національні юридичні механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, зокрема забезпечувати ефективне функціонування кримінальної юстиції, щоб в умовах воєнного стану гарантувати посилений захист суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили злочини, що посягають на зазначені надважливі конституційні публічні інтереси.

Суд зазначає, що на виконання вказаних приписів Конституції України статтю 176 Кодексу доповнено частиною шостою, внаслідок чого за цією нормою Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовують лише під час дії воєнного стану, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні певного переліку злочинів (статті 109?1142, 258?2586, 260, 261, 437?442 Кримінального кодексу України).

Суд вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 Кодексу, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Суд зазначив, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Тож під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177 та 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

На думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя належним чином не умотивував рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

З урахуванням практики ЄСПЛ, доводів апеляційної скарги, перевіривши рішення слідчого судді, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу застави відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, беручи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії I- НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій згідно посвідчення управління персоналу штабу ВЧ НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 17.10.2023 року, у період з 09.03.2022 рок по 20.09.2022 року, 15.10.2022 року по 22.12.2022 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи поблизу м. Бахмут Донецької області згідно довідки командира ВЧ НОМЕР_1 , та те, що за сумлінне виконання службових обовязків був нагороджений відзнакою та грамотами, медаллю «Захисник Батьківщини» та хрестом «Честь і Слава», обставини кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, майновий стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

За таких обставин, наявні підстави для скасування рішення слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не містять належних аргументів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту матиме більший вплив на процесуальну поведінку підозрюваного, а ніж тримання під вартою з визначенням застави.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.

п о с т а н о в и в :

Задоволити апеляційну скаргу захисника частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 год. 25 хв. 04.08.2024 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 242 240 грн, яку необхідно внести на депозитний рахунок Вінницького апеляційного суду.

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покласти обов`язки відповідно до ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4