Провадження №1-кс/522/1213/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилається на наступне.

СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 09.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що державним реєстратором Великодолинської селищної ради ОСОБА_4 17.06.2020 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення площею 122 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт стали: декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 42 від 10.06.2020, видана Управлінням ДАБК Одеської міської ради, технічний паспорт від 11.06.2020, виданий ТОВ «АБТІ».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону, якою передбачено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Згідно з п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Згідно з п. 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78,79 та 80 цього Порядку.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що державному реєстратору документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не надався.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, то це є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Вищевикладене свідчить, що рішення про реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт, а саме на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято державним реєстратором у порушення вимог діючого законодавства у сфері державної реєстрації прав, за відсутності передбачених законом документів та за наявності підстав для відмови в державній реєстрації права власності.

Варто також зазначити, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 10.06.2020 № ОД 42, яка надана державному реєстратору для реєстрації права власності, передбачала капітальний ремонт приміщень без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

Проте, у ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , до 2020 року будь-яких приміщень не існувало, що вказує на проведення ОСОБА_5 будівельних робіт з нового будівництва та внесення недостовірних відомостей до декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних (містобудівних умов та обмежень відповідно до ст. 29 вказаного Закону);

2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3)затвердження проектної документації;

3'1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

виконання підготовчих та будівельних робіт;

4'1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

4'2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6)державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Проте, у порушення вказаної законодавчої норми ОСОБА_5 , не будучи власником чи користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не отримавши містобудівні умови на обмеження за забудову земельної ділянки за вказаною адресою, без розроблення та затвердження проектної документації, за відсутності дозволу на проведення будівельних робіт, провів роботи з нового будівництва будівлі за вказаною адресою та у подальшому зареєстрував право власності на вказаний об`єкт, на підставі документів, в які внесено недостовірні відомості.

У подальшому, а саме 21.08.2020 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 122 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого за останнім зареєстровано право власності на вказаний об`єкт.

03.12.2020 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_7 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, а саме запису про право власності та змінено площу належного ОСОБА_6 з 122 кв.м. на 154,9 кв.м. та додано документи, які стали підставою для внесених змін, а саме довідку № 344657 від 17.11.2020, видану ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» та технічний паспорт від 17.11.2020, виготовлений ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП».

Згідно вказаного технічного паспорту геометричні розміри будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , змінено, що вказує на проведення ОСОБА_6 будівельних робіт зі збільшення площі нежитлового приміщення.

У ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 відсутні документи, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, за рахунок якої збільшено площу будівлі.

Разом з тим, ОСОБА_6 не звертався та не отримував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а також документи, які надають право на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

З огляду на викладене, будівля за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва та збудована на самовільно зайнятій земельній ділянці, що перебуває у власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Так, щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , то вказаний об`єкти є речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, незастосування арешту нежитлового приміщення буде ускладнювати досудове розслідування у кримінальному провадженні та може призвести до його відчуження іншим особам.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просить розглянути клопотання без її участі.

Власник майна в судове засідання не викликався, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч.2 ст.172 КПК України).

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Правові підстави для арешту майна в контексті наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Встановлено, що СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000112 від 09.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України.

Обставини, що дають підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину аргументовані доданими стороною обвинувачення до клопотання доказами, а саме: витягом з ЄРДР, актами обстеження, протоколом огляду місця події, фототаблицею до протоколу огляду та іншими зібраними доказами.

Крім того, згідно акту обстеження встановлено, що при обстеженні території узбережжя м. Одеси в районі 10-ї станції Великого Фонтану (пляж «Чайка») комісією оглядово зафіксовано, що невідомими особами було зведено споруду, приблизно площею 100 кв.м., яка має ознаки капітальної будови. Станом на день проведення обстеження, особа власника або замовника робіт не встановлена. Крім того, було зафіксовано чисельні порушення Правил благоустрою території м. Одеси.

З огляду на викладене є достатньо підстав вважати, що зазначене нерухоме майно може бути використано для забезпечення збереження в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Правові підстави для арешту майна в контексті розумності та співрозмірності обмеження права власності із врахуванням наслідків арешту майна.

Слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження, які станом на теперішній час вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, з метою забезпечення збереження в якості речового доказу у кримінальному провадженні та проведення в подальшому необхідних експертних досліджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яке згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_6 та заборонити відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виконання ухвали доручити слідчому та прокурору у кримінальному провадженні №0000112.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя:

29.03.2024