УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 943/1817/20

Провадження № 51 - 3051 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Буського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року,

встановив:

Вироком Буського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 140 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 цього Кодексу звільнено

її від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задоволено частково, вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову скасовано та направлено в суд першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства, а в решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами

для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами

при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України захисник у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1 цього Кодексу.

Захиснику слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального

та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас у касаційній скарзі вказується на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України), що відповідно

до статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду касаційним судом.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник не погоджується з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, однак не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог ст. 438 ч. 1

КПК України з врахуванням положень ст. 412-414 КПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судом апеляційної інстанції під час постановлення ним рішення, а відповідно до цього

й на порушення норм матеріального і процесуального права, які, на думку захисника, були порушені місцевим та апеляційним судами.

Крім того, у поданій скарзі захисник не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України,

на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 4 примірника копії касаційної скарги разом з копіями судових рішень, що оскаржуються).

Крім того, зі змісту касаційної скарги неможливо визначити позицію захисника щодо меж перегляду вироку суду першої інстанції в касаційному порядку з огляду

на таке.

Зі вступної та прохальної частини скарги вбачається, що захисник просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а в решті вирок залишити без зміни. При цьому захисник не зазначає, в якій частині вирок суду першої інстанції слід залишити

в силі.

Крім того, захиснику необхідно уточнити свою позицію щодо меж оскарження судових рішень з урахуванням того, що вирок місцевого суду і ухвала апеляційного суду про його скасування в частині вирішення цивільного позову з призначенням

в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства не можуть бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції,

та сформулювати вимоги і щодо вказаних судових рішень з врахуванням повноважень суду касаційної інстанції прийняти одне із рішень, передбачених

ст. 436 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 без руху.

Встановити захиснику ОСОБА_5 п`ятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3