Справа № 991/4165/24
Провадження № 1-кс/991/4202/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

представників власника майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про відвід детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від участі у розгляді клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2022 року за № 0000431,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть заяви про відвід

16 травня 2024 року до суду надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2022 року за № 0000431.

21 травня 2024 року у судовому засіданні під час розгляду зазначеного клопотання представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявив відвід детективу Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 як старшому групи слідчих у кримінальному провадженні, оскільки сторона обвинувачення, за твердженням адвоката, не виконує нормативні приписи ч. 5 ст. 171 КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна протягом 48 годин з моменту вилучення.

Викладені обставини, на думку представника, свідчать про упередженість детектива та є підставою для його відводу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просив вирішити заяву на розсуд слідчого судді.

Детектив ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви, адже, на його думку, вона не містить конкретної підстави для відводу, передбаченої ст. 77 КПК України, а твердження адвоката про статус тимчасово вилученого майна суперечить положенням ст. 236 КПК України.

ІІІ. Оцінка та висновки слідчого судді

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши заяву про відвід, суд дійшов таких висновків.

Детектив, як один з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення, реалізує функції досудового розслідування, а тому його об`єктивність є неодмінною передумовою забезпечення права на справедливий суд.

Гарантії неупередженості детектива під час здійснення ним своїх повноважень, реалізовані в положеннях ч. 5 ст. 40 КПК України, за змістом яких слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, та положеннях ст. 77 КПК України, які виключають участь слідчого у кримінальному провадженні за наявності підстав, які можуть викликати обґрунтований сумнів в його неупередженості.

З метою дотримання цієї гарантії учасники кримінального провадження наділені правом заявити відвід слідчому. Варто підкреслити, що ч. 5 ст. 80 КПК України визначає, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто, заявляючи відвід детективу, особа повинна не просто декларувати сумнів у його неупередженості, а зазначити конкретні обставини, які його викликають, який вплив ці обставини мають на об`єктивність детектива, та підтвердити їх належними доказами.

Необхідність доведення підстав для відводу також випливає з практики ЄСПЛ, який зазначав, що відсутність упередженості або прихильності презюмується, поки не надано доказів протилежного. При встановленні неупередженості думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, за якими критеріями має встановлюватися неупередженість детектива, як ключова складова цього інституту кримінального процесуального права. Лінгвістичний підхід дозволяє визначити її як синонім об`єктивності, тобто надання оцінки фактам та вчинення дій щодо них виключно на підставі їх правової природи за відсутності особистих та позапрофесійних мотивів.

Системний аналіз норм ст. 77 КПК України дозволяє визначити упередженість як зацікавленість службової особи у певних результатах процесуальних дій чи рішень, які вчиняються цією особою. При цьому ця зацікавленість має носити особистий характер, тобто створювати конфлікт публічних і приватних інтересів слідчого, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб, і вона повинна мати ступінь, здатний вплинути на об`єктивність детектива при прийнятті ним рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Водночас упередженість детектива, яка може бути викликана особистими мотивами, необхідно відмежовувати від його професійної зацікавленості у здійсненні досудового розслідування, яка є проявом реалізації ним функцій органу досудового розслідування.

Сумнів у неупередженості детектива ОСОБА_3 обґрунтований адвокатом ОСОБА_4 статусом ОСОБА_3 як старшого слідчої групи і (не)здійсненими групою слідчих процесуальними діями, тобто за своєю суттю його доводи є незгодою з їх процесуальними діями.

Втім, незгода з процесуальним рішенням та діями слідчого має втілюватися у їх оскарженні або обґрунтуванні цієї незгоди під час оцінки відповідних процесуальних наслідків цього рішення чи дій. Така незгода не може бути витлумачена як прояв упередженості детектива, а тому не може бути підставою для його відводу.

Слідчий суддя не дає оцінки законності наведеним у заяві процесуальним рішенням та діям детектива ОСОБА_3 , оскільки така оцінка виходить за межі питань, які вирішуються у межах заяви про відвід. Слідчий суддя лише констатує, що повідомлені представником обставини не містять відомостей, які могли б вказувати на існування особистих мотивів чи інших ознак упередженості детектива в результатах кримінального провадження.

За таких обставин, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні заяви про відвід - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1