ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/947/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1276/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000086 від 29.09.2022 за частиною 1 статті 111-1, частиною 1 статті 111-2 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 20.06.2024 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, розглянути апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22.04.2024, постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без задоволення, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який або визначити розмір застави.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку, адвокат посилається на те, що повний текст ухвали суду від 22.04.2024 був отриманий ним 29.04.2024. Щодо суті апеляційних вимог, захисник вказує, що прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою посилається на докази, які не були досліджені судом, що робить неможливим надання оцінки показанням свідків, які не були заслухані під час судового розгляду, та іншим доказам. В судовому рішенні відсутнє посилання на відповідні докази. Прокурор не надав жодного доказу на підтвердження відповідних ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Захисник вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням пункту 1 частини 1 статті 178, пункту 1 частини 1 статті 194 КПК України. Станом на 10.11.2022 ОСОБА_6 жодного разу не викликався до органів досудового слідства. Жодного доказу того, що ОСОБА_6 не з`являвся до органів досудового слідства чи суду, не надано. Прокурор не зазначає жодного свідка, на якого обвинувачений може впливати. Всі свідки вже були допитані до закінчення досудового розслідування. Жоден свідок не працював на підприємстві, директором якого є обвинувачений. Ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України є припущенням сторони обвинувачення. Вказує на відсутність обґрунтованої підозри. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисників, які просили задовольнити клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення адвокату ОСОБА_7 процесуального строку на подачу апеляційної скарги, однак не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи дату отримання захисником повного тексту оскаржуваної ухвали, що є необхідним для належного мотивування апеляційної скарги, дату звернення з апеляційною скаргою, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні об`єктивні підстави для задоволення клопотання захисника про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, обсяг та зміст пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення ним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати. Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо доводів захисника про відсутність доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції зазначає, що переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку зібраним доказам, показанням свідків, що є завданням перш за все судового провадження у суді першої інстанції. Крім того, обгрунтованість підозри неодноразово перевірялася як під часдосудового розслідування так і судового провадження, при застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Встановлені органом досудового розслідування обставини, що наведені в обвинувальному акті, та зазначені прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою свідчать про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, враховуючи, що кримінальні правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_6 , посягають на основи національної безпеки України, вчинені в умовах воєнного стану, що суттєво підвищує їх суспільну небезпечність. Саме внаслідок підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Один із злочинів, передбачений частиною 1 статті 111-2 КК України, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. З клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що деякі свідки вже були допитані під час судового розгляду. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом надано доручення відділу поліції на встановлення місця перебування ряду свідків, та призначено проведення наступного судового засідання в режимі відео конференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де утримується інший свідок по даному кримінальному провадженню. Враховуючи, що на даний час не всі свідки допитані судом безпосередньо та не вирішено питання про необхідність їх допиту, у випадку неможливості встановлення їх місцезнаходження, ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, на думку колегії суддів, продовжує існувати. При цьому, колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій. Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. На думку колегії суддів, судом першої інстанції небезпідставно не визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість як застосування, так і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, підстав для скасування оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_6 був затриманий 10.11.2022, та з цього часу перебуває під вартою, суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2024 року задовольнити.

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Червнозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: