Справа № 708/182/24
Номер провадження № 1-кп/708/28/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000139 від 11.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Возсіятське, Єланецького району, Миколаївської області, освіта середня, не одружений, працює за наймом, раніше не судимий в силу ст 89 КК УКраїни, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в період часу із 16.05.2022 року й дотепер, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, перебуваючи за місцем свого та потерпілої проживання за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел на заподіяння психологічного страждання, на побутовому грунті, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї сестри ОСОБА_5 , з якою проживає в одному помешканні та веде спільне господарство, зокрема: безпричинно висловлював словесні образи, погрози, нецензурні слова, чим принижував потерпілу, заподіявши шкоди її психічному здоров`ю, що призвело психологічних страждань останньої, погіршення якості її життя, що проявилося у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій.

Так, 02.05.2023 року та 16.05.2023 року, він будучи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї (сестри), умисні дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю останньої, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, 10.01.2024р., близько 12:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок протиправних дій, згідно висновку експерта № 62 від 02 лютого 2024 року, від цих систематичних дій потерпіла зазнала негативних змін в структурі її особистості, з переживанням страхів за своє майбутнє та порушень в емоційній сфері, з виникненням почуття приниженості, незахищеності, вразливості, з порушенням звичайної діяльності та зниженням якості життя.

Допитаний в судовому засідання обвинивучений свою провину визнав частково. Підтвердив, що проживає в будинку, належному сестрі та веде з нею спільне господарство. Заперечував щодо систематичного вчинення домашнього насильства, проте факти домашнього насильства, зазначені в обвинувальному акті, визнав повністю. Вказав, що причиною скандалів із сестрою є в тому числі й вживання ним алкоголю.

Потерпіла надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що прощає усе братові. Не заперечувала проти застосування усіченого процесу, просила про пом"якшення покарання для нього.

Отже, учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і які викладені в обвинувальному акті. Судом також з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

З урахуванням викладеного, вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення суд вважає доведеною повністю. Його умисні дії, що полягають в домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пом"якшуючих обставин, як і обтяжуючих, - судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, його наслідки, які не є занадто тяжкими, відсутність завданої суттєвої шкоди здоровью потерпілої, яка претензій до обвинуваченого немає, цивільний позов не заявила, просила про пом"якшення покарання та особу правопорушника, який раніше не судимий в силу ст 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, досяг пенсійного віку, проте не оформив пенсію через брак стажу, працездатний, працює за наймом, і висновок досудової доповіді (ас 39-45) про середній рівень вчинення повторного вчинення кримінального правопорушення та можливість виправлення без ізоляції від суспільства, слід призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити від його відбування з випробуванням, строком на один рік, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України,у вигляді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомлення про зміну місця проживання, роботи. Зазначеного покарання, на переконання суду, буде достатньо задля виправлення обвинуваченого.

Щодо застосування обов`язків та заборон, зазначених у ч 2 ст 76 КК України, до осіб, засуджених за злочини, пов`язані із домашнім насильством, передбачених ст 91-1 КК України, суд враховує наступне.

Дійсно, згідно приписів ч 2 ст 76 та ч 1-3 ст 91-1 КК України 1. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

2. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

3. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов"язків, передбачених ч 2 ст 76 та ст 91-1 КК України, є правом, а не обов"язком суду.

Крім того, з урахуванням обставин справи, ведення спільного господарства в сільській місцевості, проживання кривдника в будинку, належному сестрі, яка натепер у зв"яку із отриманим переламом ного потребує стороннього нагляду, застосування п1-4 зазначеної статті не є доцільним.

Приймаючи до уваги наявність в Україні воєнного стану, скорочення підприємницької активності та відсутності робочих місць та приймаючи до уваги обставини справи і характеристику особи кривдника, який є сільським мешканцем, пенсійних виплат не отримує, працює за наймом та має мінливий дохід, а також враховуючи віддаленість місця проживання засудженого від місця проходження програми для кривдників в м. Чигирин, куди треба добиратися транспортним сполученням, яке не є регулярним, але є вартісним, покладення обов"язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (п5ч1ст 91-1) буде, на переконання суду, надмірним тягарем для засудженого до якого вже застосовано обов"язок періодичної явки для реєстрації до органу пробації.

Отже, з вище наведених мотивів, суд дійшов висновку, що не слід застосовувати обмежувальні заходи щодо засудженого за злочин, пов`язаний із домашнім насильством.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого застосовувались, обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання, який слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі приписів ст. 75,76 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомлення про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний, - особисте зобов"язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6