Номер провадження: 11-кп/813/1291/24
Справа № 509/4989/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002105 від 07 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.08.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.190 КК України до штрафу 510 грн., ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.09.2015 року змінено покарання у виді штрафу на громадські роботи строком 30 год., 23.01.2024 року знятий з обліку Подільського РС №2 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

Суму застави в розмірі 26840 грн., внесену ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області за ОСОБА_8 , на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2023 року за вказівкою сторони захисту перераховано на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи в сумі 790, 96 грн.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 7 жовтня 2017 року, приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_10 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, на орендованому а/м марки «Рено Логан» д/н НОМЕР_1 під керуванням таксиста ОСОБА_11 , який був необізнаний про злочинні наміри ОСОБА_10 , прибув до складського приміщення № 1860 на території Харківського майданчику ТОВ «Промтоварний ринок», розташованого за адресою : АДРЕСА_3 , напроти якого знаходився металевий візок з товаром - зимовими шкарпетками, які належать потерпілому ОСОБА_12 . В подальшому, ОСОБА_10 , відкрив тент вказаного металевого візку, звідки таємно викрав 5 полімерних полетів з товаром у виді зимових шкарпеток марки «Корона» : 1 полет (артикул В2206), в якому знаходились 360 одиниць шкарпеток, вартістю 11,85 грн. за пару, на суму 4266 грн., 1 полет (артикул С3301), в якому знаходились 360 одиниць шкарпеток, вартістю 10,70 грн. за пару, на суму 3852 грн., 1 полет (артикул В2352), в якому знаходились 312 одиниць шкарпеток, вартістю 18,54 грн. за пару, на суму 5784,48 грн., 1 полет (артикул В2204), в якому знаходились 360 одиниць шкарпеток, вартістю 11,70 грн. за пару, на суму 4212 грн., 1 полет (артикул В2510), в якому знаходились 300 одиниць шкарпеток, вартістю 24,86 грн. за пару, на суму 7458 грн., а всього, на загальну суму 25572,48 грн., 4 полета з яких, завантажив до вищевказаного орендованого а/м марки «Рено Логан» д/н НОМЕР_1 , направившись за останнім полетом до вказаного металевого візку, однак, викраденим майном не зміг розпорядитися на свій розсуд, не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як на місці скоєння злочину був помічений та затриманий робітниками охорони ТОВ «Промтоварний ринок» разом із викраденим майном, що запобігло вчиненню Воронюком крадіжки майна : зимових шкарпеток марки «Корона», загальна вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи № 195Е від 14.11.2017 р., становить 25572,48 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого просив змінити вирок в частині призначення покарання, звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, в іншій частині вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 07 жовтня 2017 року.

Закінчення загальних строків, установлених ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

На час розгляду 08 лютого 2024 року кримінального провадження Овідіопольським районним судом Одеської області, передбачений ст. 49 КК України загальний п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку сплинув 07 жовтня 2022 року, таким чином ОСОБА_8 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що сторони кримінального провадження не заявляли клопотань про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання за правилами ч.5 ст.74 КК України, однак цього не зробив.

Таким чином, не звільнивши ОСОБА_8 від покарання на підставі ст. 49 КК України, суд неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність (не застосував закон, який підлягає застосуванню), та допустив істотні порушення, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

Під час апеляційного розгляду прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив оскаржений вирок змінити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_14 були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Захисник ОСОБА_14 звернувся до апеляційного суду із клопотаннями про розгляд апеляційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 без участі сторони захисту і просив її задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій та призначений вид та розмір покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Частиною 2 ст.285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49, 74 КК України, неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність та допустив істотні порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.1) ч.2 ст.284, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у ст.49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст.49 КК України закінчення строків давності є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо вона звернулася до суду з таким клопотанням.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року, який не набрав законної сили, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання в редакції, що діяла на момент вчинення злочину у виді штрафу від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до п`яти років, що відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

Зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив 07 жовтня 2017 року, тобто, станом на час винесення оскаржуваного вироку судом першої інстанції закінчився встановлений ст.49 КК України загальний п`ятирічний строк давності.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 визнавав вину, а також просив заставу, внесену його матір`ю ОСОБА_9 , перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.11.2019 року (справа №566/554/16-к), роз`яснено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку з чим незалежно від визнання вини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, а провадження відносно неї підлягає закриттю.

Незважаючи на те, що сторони кримінального провадження не заявляли у суді першої інстанції клопотань про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст.285 КПК України, судом має бути роз`яснено право обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності.

Проте, недотримання судом першої інстанції вимог, передбачених ст.285 КК України, позбавило можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Апеляційний суд зазначає, що положеннями частини 5 статті 74 КК України встановлено, що особу може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.11.2019 року (справа №566/554/16-к) роз`яснено, що звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, неправильно застосував кримінальний закон, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, оскільки суд повинен був керуватися положеннями ч.5 ст.74, ст.49 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року, що стосується призначення покарання ОСОБА_8 посиланням на застосування положень ч.5 ст.74 КК України.

Аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та змінити оскаржений вирок.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, ст.49, 74 КК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 лютого 2024 року, за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4