Справа № 465/4584/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/682/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Львів

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

встановила:

оскарженою ухвалою у задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Клопотання прокурора задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів до 10 серпня 2024 року включно. Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 517 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 565 476 (один мільйон п`ятсот шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят шість гривень) грн. 00 коп.

На підставі ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклик суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку; не відлучатися із місця свого фактичного проживання, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, потерпілим у кримінальному провадженні №0000279 від 13.03.2024 року; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали, оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , або зменшити заставу до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник стверджує, що повний текст ухвали він отримав на електронну пошту 24.06.2024, що підтверджується витягом з електронного кабінету «Електронний суд».

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями норм процесуального законодавства.

На думку сторони захисту, прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу не обґрунтовано, а судом при розгляді клопотання не встановлено підстави вважати, що ОСОБА_6 знаходячись на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також, на думку захисту, прокурором у клопотанні та під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не доведено неможливість застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Прокурором, а відповідно і судом, не враховано наявність офіційного місця проживання у місті Одеса (при цьому проживання у іншому місті не може бути підставою не визнавати цей факт, як перепону у проведенні досудового розслідування), відсутність у підозрюваного не тільки судимостей, але і фактів притягнення до кримінальної відповідальності, неможливість під час воєнного стану виїхати за межі території України, наявність міцних соціальних зв`язків, а саме матері пенсійного віку, щирої співпраці та добровільної допомоги органу досудового розслідування у розкритті злочину та відшуканні осіб, які організували вчинення злочину, безпосередньо його вчиняли та заволоділи грошовими коштами, а також втягнули ОСОБА_6 до злочинної діяльності.

Прокурором у поданому клопотанні та судом при постановленні ухвали не досліджено майновий стан ОСОБА_6 , не подано жодного обґрунтування стосовно визначення розміру застави. Також розмір застави не може залежати від розміру матеріальної шкоди, зважаючи на те, що він визначається лише з показів потерпілого, та не доведено іншими доказами. Також із наданих доказів обґрунтованості підозри вбачається, що безпосередньо підозрюваний не отримував від потерпілого грошові кошти, не заволодів ними іншим чином, а навпаки немає жодних доказів, що він отримав грошові кошти від осіб, які вчиняли злочин безпосередньо, або зберігає їх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою до 13 червня 2024 року включно.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, обвинувачений ОСОБА_6 є особою працездатного віку, раніше не судимий, не одружений, не працевлаштований, іншою суспільно-корисною діяльністю не займається, не має міцних соціальних зв`язків, затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 12 (дванадцяти) років та згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. А тому є підстави вважати, що підозрюваний може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення підозрюваний ОСОБА_6 , може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема на даний час інші учасники вчиненого кримінального правопорушення не встановленні. Відтак застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Відтак прокурор звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини ст. 201 КПК України, суд першої інстанції належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину у разі визнання винуватим ОСОБА_6 ; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що дозволяє застосувати до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі; відсутність на даний час джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

На переконання колегії суддів, прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити строк тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт колегією суддів не встановлено.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності обставини по справі, стадію розгляду кримінального провадження, суд приходить до переконання, що ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, при цьому відмовивши у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу.

Водночас, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про встановлення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 - 517 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та визначення, передбачених ст.194 КПК України, обов`язків обвинуваченому ОСОБА_6 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави.

Враховуючи конкретні обставини справи, підстав для зменшення розміру застави ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням обвинуваченому розміру застави - 517 розмірів прожиткового мінімуму, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 . Суд першої інстанції , під час вирішення питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував усі конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, зокрема і ті , на які покликається адвокат у апеляційній скарзі, та прийняв вмотивоване та законне рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що слід поновити захиснику ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

За наведених обставин, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4