Справа № 366/2613/21
Провадження № 1-в/366/16/24
У Х В А Л А
Іменем України
31 травня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області подання начальника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-
в с т а н о в и в:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 27.09.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

01 листопада 2021 року до Вишгородського районного відділу № 2 надійшла на виконання матеріали відносно ОСОБА_4 , та були прийняті до виконання.

Засуджений ОСОБА_4 штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили штраф не сплатив.

12.09.2022 року у засудженого було відібрано пояснення, в якому він повідомив, що сплатити штраф не має можливості, оскільки ніде не працює, отримує тільки пенсію. Також, було роз`яснено, що матеріали відносного нього будуть направлені до суду для заміни несплаченої суми штрафу на громадські роботи.

Вишгородським РВ № 2 були направлені подання до Іванківського районного суду для заміни несплаченої суми штрафи іншим видом покарання, відповідно до закону. В задоволенні подань було відмовлено, оскільки ОСОБА_4 за викликом не з`явився.

Станом на 07.02.2024 року вирок, щодо ОСОБА_4 не виконано.

Начальник Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений, заяв та клопотань не надіслав.

Представник Вишгородського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання без участі представника, подання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву і просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено, вироком Іванківського районного суду Київської області від 27.09.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Вирок суду набрав законної сили 28.10.2021.

Відповідно до частини 1статті 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Встановлено, що на даний момент штраф ОСОБА_4 не сплачено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.

Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.

Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суд зауважує, що жодних даних про ухилення засудженого від відбування покарання суду не надано, з дня набрання вироку суду законної сили засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання не притягувався, обвинувальний вирок відносно останнього за ухилення від відбування покарання на підставі ст. 389 КК України в матеріалах подання відсутній, отже, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що засуджений ухилявся від сплати штрафу, а висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_4 після засудження до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, місце реєстрації не змінював, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, тому суд приходить до висновку, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про можливість звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, керуючись ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Вишгородського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Іванківського районного суд Київської області від 27.09.2021 року до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 7 днів з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_6