Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1631/24
У Х В А Л А

06.03.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000134 від 06.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старший капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05 березня 2024 року до ч/ч ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що 05 березня о 15 годині 20 хвилин в міжнародному пропуску «Вилок» під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України прибув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та пакет документів для виїзду за кордон, а саме: довідку військово-лікарняної комісії №974 від 28.10.2022 р., завірену ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.11.2022 р. В ході проведення перевірки у працівників пункту пропуску виникли сумніви щодо їх дійсності. Виїздом СОГ на місце події, було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено вищевказані документи.

05 березня 2024 року в період часу з 16 години 25 хвилин по 16 годину 50 хвилин дізнавачем СД відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , в присутності двох понятих, було проведено огляд місця події службового приміщення КПП «Вилок», що за адресою смт. «Вилок», вул. Раковці, 142, Берегівського району, Закарпатської області, в ході якого було виявлено та вилучено: довідку військово-лікарняної комісії №974 від 28.10.2022 р., завірену ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.11.2022 р. на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , які 05 березня 2024 року, постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000134.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Також встановлено, що довідка військово-лікарняної комісії №974 від 28.10.2022 р., завірена ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.11.2022 р. власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може містити на собі інформацію щодо домовленості із невідомою особою щодо виготовлення підробленого документу, які є предметом кримінального правопорушення і зберегли на собі його сліди, а тому є речовими доказами на які необхідно накласти арешт, з метою подальшого проведення технічної експертизи документа та інших слідчих дій.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зникненню, втраті чи частковому знищенню речових доказів по даному кримінальному провадженню, слід накласти арешт на довідку військово-лікарняної комісії №974 від 28.10.2022 р., завірена ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 09.03.2023 р. з позбавленням права їх володільців на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності та про те, що подане клопотання про накладення арешту підтримує та просить суд таке задоволити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна підпадає під критерії визначені ст.167 КПК України та може бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

1) призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

3) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази довідку військово-лікарняної комісії №974 від 28.10.2022 р., завірена ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 09.03.2023 р. які 05 березня 2024 року в період часу з 16 години 25 хвилин по 16 годину 50 хвилин було вилучено в ході огляду місця події дізнавачем СД ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу небуло подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1