Справа № 468/1243/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

28.05.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000114 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, непрацюючого, судимого 24.05.2006 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 187 ч. 3, 122 ч. 1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією 1/2 майна, 18.10.2021 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки зі звільнення від відбування покарання з іспитовим строком в два роки, 07.07.2023 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2, 3, 4, 70 ч. 1, 4, 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України запроваджений воєнний стан на всій території України, строк дії якого був неодноразово продовжений та діє на теперішній час.

В період дії воєнного стану 21.03.2023 року близько 21.00 год. ОСОБА_3 , маючи незняту та непогашену судимість за кримінальні правопорушення проти власності, перебував за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час в нього виник повторний протиправний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з території домоволодіння його батька, до якого обвинувачений вільного доступу не мав.

У подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно повторно з корисливих мотивів в умовах воєнного стану близько 21:00 години того ж вечора, прийшов до території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яким на той час користувалась ОСОБА_6 , де шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку пройшов на територію даного володіння та таємно шляхом відкриття навісного замку вхідних дверей ключем, який знайшов під килимом, проник всередину будинку, де в спальній кімнаті на дерев`яному столі біля телевізору помітив та таємно викрав належний ОСОБА_6 бувший у користуванні TV-тюнер 50хHD «Digital Satelite Receiver» чорного кольору вартістю 500 грн.

В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене ним майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 500 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_3 не визнав, вказавши, що коли дізнався до хати його батька пустили жити ОСОБА_7 , то він вирішив забрати TV-тюнер, щоб його не пропили, тому він прийшов до будинку батька, відкрив будинок ключами, які зберігались там же, де їх зберігав батько обвинуваченого, та забрав TV-тюнер для зберігання, телевізор не взяв, бо один не зміг би його віднести. Поки батько обвинуваченого був вдома, то він не забороняв обвинуваченому приходити до нього додому, хоча обвинувачений при собі не мав ключів від будинка батька. Востаннє обвинувачений бачився зі своїм батьком 22.02.2022 року, коли той виїхав із села.

Показання обвинуваченого спростовується, а його винуватість у скоєному підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 належить батьку обвинуваченого ОСОБА_8 , який виїхав з села та попросив її доглядати за будинком. При цьому він не допускав свого сина до будинку, оскільки той схильний до крадіжок. Через початок війни потерпіла забрала з вказаного будинку всі речі, щоб зберегти їх та змінила замки в даній хаті, а для того, щоб хата не сиріла та протоплювалась, вона впустила до неї тимчасово проживати ОСОБА_9 та дала йому свій телевізор та тюнер, який вона придбала в 2022 році. 22.03.2023 року ОСОБА_10 прийшов до неї додому та повідомив, що зник її тюнер, хоча хата була зачинена. Потерпіла звернулась до поліції, яка знайшла її тюнер у обвинуваченого та він видав поліцейським даний тюнер.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що з весни 2023 року проживає в належному ОСОБА_8 будинку з дозволу потерпілої, з чоловіком якої свідок працював. Коли він заселився до даного будинку, то в ньому майже нічого не було, тому чоловік потерпілої дав йому телевізор та телевізійний тюнер. Одного вечора свідок прийшов додому та побачив, що в будинку горіло світло, хоча будинок був зачинений та ключ лежав під килимком, де свідок зазвичай його залишав. Свідок виявив зникнення тюнера та вранці наступного дня повідомив про це потерпілу. До цього обвинувачений приходив до свідка та бачив, де він зберігає ключ від будинку.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що ОСОБА_13 не спілкувався із сином та не допускав його до приміщень свого будинку, оскільки син вчиняв крадіжки майна батька, з приводу чого здійснювалось кримінальне провадження. Свідок була залучена в якості понятого при видачі обвинуваченим поліцейським тюнера чорного кольору, при цьому обвинувачений не заперечував, що викрав вказане майно та в її присутності без зауважень добровільно підписував відповідні документи. Свідок вказав, що і раніше ОСОБА_13 залишав свій будинок під нагляд ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 вказав, що батько обвинуваченого та його дятько ОСОБА_16 залишив їм ключі від свого будинку та попросив приглянути за ним на час його відсутності. При цьому ОСОБА_16 не довіряв доглядати свій будинок сину. Раніше ОСОБА_16 також неодноразово просив його та його дружину доглянути будинок, поки він їздив на роботу. Після того, як в село зайшли російські війська свідок вирішив забрати з будинку всі речі ОСОБА_16 для їх збереження, тому забрав його телевізор та TV-тюнер сірого кольору. Оскільки він не мав змоги постійно доглядати за будинком, то вони пустили туди проживати ОСОБА_9 та дали йому свій телевізор та TV-тюнер чорного кольору. Власник будинку ОСОБА_16 не давав йому окремого дозволу на вселення до його будинку інших осіб чи на те, що звідти вони забрали його речі, але свідок вирішив це зробити сам з метою збереження майна. Але обвинуваченому вони не казали про те, що в будинку вже немає речей його батька. При цьому свідок змінив замок на будинку, оскільки зі слів ОСОБА_16 знав, що у обвинуваченого міг бути ключ від старого замка. В подальшому ОСОБА_10 повідомив їм, що виявив будинок відчиненим та з нього зник TV-тюнер, у зв`язку з чим вони звернулись до поліції.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 22.03.2023 року, остання звернулася до поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка шляхом проникнення до будинку по АДРЕСА_2 , за яким заявниця приглядає, викрала її TV-тюнерчорного кольору марки 50хHD в період часу з 21.03.2023 року по 22.03.2023 року.

Згідно з протоколом огляду місця події від 22.03.2023 року та фототаблиці до нього - місцем вчинення кримінального правопорушення є будинок домоволодіння по АДРЕСА_2 , де зафіксоване місце в одній з кімнат, звідки був викрадений TV-тюнер.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 23.03.2023 року останній добровільно в присутності двох понятих видав працівникам поліції телевізійний тюнер чорного кольору з двома кабелями, який він 21.03.2023 року в другій половині дня викрав з приміщення будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом огляду від 23.03.2023 року та фототаблиці слідчим за участі понятих, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_3 оглянутий TV-тюнер чорного кольору 50хHD «Digital Satelite Receiver», який був добровільно виданий ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта №1471 від 28.03.2023 року ринкова вартість бувшого у використанні TV-тюнера 50хHD «Digital Satelite Receiver», станом на 21.03.2023 року становить 500 грн.

З протоколу слідчого експерименту від 17.06.2023 року слідує, що ОСОБА_3 на місці в присутності двох понятих розповів та показав, як викрадав TV-тюнер з будинку свого батька по АДРЕСА_2 , взявши ключ з-під килиму біля ганку та відчинивши ним зачинений замок. В одній з кімнат будинку він відключив TV-тюнер, змотав його кабелі та забрав з собою, залишивши місце події тим самим способом.Суд переглянув в судовому засіданні відеозапис слідчого експерименту.

Відповідно до постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 06.02.2024 року кримінальне провадження за фактом безвісного зникнення ОСОБА_16 за ч.1 ст. 115 КК України закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення у зв`язку зі встановленням висновком експерта від 28.12.2023 року збігу генетичних ознак ОСОБА_3 з генетичними ознаками невідомого трупа №725, які перебувають у прямій генетичній спорідненості.

Суд оцінює показання обвинуваченого в тій частині, яка не узгоджується з комплексом інших досліджених судом доказів, критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Натомість показання потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в істотних моментах узгоджуються з іншими доказами по справі, тому вони є достовірними належними та допустимими.

Так з показань потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 не мав вільного доступу до будинку свого батька та за даним будинком доглядала потерпіла ОСОБА_6 .

З довідки Костичівського старостинського округу Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 30.03.2023 року слідує, що обвинувачений не мав місця свого проживання в будинку по АДРЕСА_2 та проживав окремо.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що батько обвинуваченого не допускав свого сина до свого домоволодіння у зв`язку з вчиненням останнім крадіжок його майна. Такі показання підтверджуються вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.07.2023 року по справі №468/91/22-к, відповідно до якого ОСОБА_3 , серед іншого, засуджений за неодноразові крадіжки майна свого батька ОСОБА_16 .

Як наслідок цього, суд визнає достовірними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами, показання потерпілої ОСОБА_6 про те, що саме їй власник будинку ОСОБА_16 довірив нагляд за його будинком.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту щодо того, що ОСОБА_3 , не знаючи, що в будинку вже немає майна його батька, сприймав TV-тюнер як такий, що належить його батьку, тобто не є для нього чужим майном. Як вказано вище, з показань потерпілої, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 і вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.07.2023 року по справі №468/91/22-к обвинувачений не мав вільного доступу до будинку свого батька, неодноразово вчиняв крадіжки належного йому майна, тому за будь-яких обставин обвинувачений не мав достатніх підстав сприймати належне його батькові майно як своє, а, отже, заволодівши таким чином чужим майном - вчинив крадіжку незалежно від того, кому в результаті таке майно належало ( ОСОБА_6 чи ОСОБА_16 ).

Також суд не може погодитись з позицією сторони захисту щодо того, що оскільки в подальшому стало відомо, що батько обвинуваченого ОСОБА_16 загинув, то належне йому майно в якості спадщини з часу його смерті належить обвинуваченому, тому у обвинуваченого були підстави сприймати майно свого батька, як власне майно.

Дійсно відповідно до положень ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з часу смерті спадкодавця. Проте ці ж положення ЦК України передбачають відповідні строки та порядок прийняття спадщини, чого обвинувачений не вчиняв. Більше того, визначальним в цьому є саме встановлення часу відкриття спадщини (часу смерті спадкодавця), проте власне про смерть ОСОБА_16 стало відомо лише при розгляді справи в суді, але і на теперішній час невідомий час його смерті. Отже відсутні підстави, що на час вчинення відповідного діяння ОСОБА_3 взагалі міг знати про смерть свого батька та сприймати його майно, як належну йому спадщину.

З врахуванням описаного вище, а також того, що ОСОБА_6 змінила замки в будинку та даним будинком користувався ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що проникнувши до вказаного будинку, до якого обвинувачений доступу не мав, з метою заволодіння TV-тюнером, який обвинуваченому не належав і обвинуваченого не було будь-яких достатніх підстав вважати таке майно своїм, тоді, коли його ніхто не бачив, - обвинувачений діяв таємно з корисливих мотивів і таким чином повторно вчинив крадіжку, поєднану з проникненням в житло в умовах воєнного стану.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на час розгляду справи в суді відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується незадовільно, як особа, яка схильна до крадіжки, не працює, характер вчиненого ним кримінального правопорушення, що віднесений до категорії тяжких злочинів, суд також при цьому враховує і невелику вартість викраденого майна та обставини такої крадіжки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки він видав працівникам поліції викрадене ним майно, а також при проведенні слідчого експерименту повідомив відомі тільки йому через таємний характер даного діяння обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд визнає рецидив, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого лише щодо засудження його раніше за ст. 122 КК України, оскільки вчинення ним раніше кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 187 КК України утворюють з даним кримінальним правопорушення кваліфікуючу ознаку повторності.

З врахуванням особи винного і вказаних вище обставин, а також того, що обвинувачений вчинив умисний повторний тяжкий злочин пороти власності, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ TV-тюнер 50хHD «Digital Satelite Receiver» - належить повернути власнику ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком з призначеним покаранням за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.07.2023 року (справа №468/91/22-к) остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити сім років один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.07.2023 року (справа №468/91/22-к) до виконання - з 04.09.2023 року.

Речовий доказ TV-тюнер 50хHD «Digital Satelite Receiver» повернути власнику ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: