Справа № 304/853/24 Провадження № 1-кс/304/383/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000086 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В:

прокурор звернулася до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000086 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на банківську картку АТ «АБ «Радабанк» № НОМЕР_1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом заборони відчуження та користування коштами, які знаходяться на рахунку банківської картки. Клопотання мотивує тим, що 11 березня 2024 року надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , з приводу того, що 10 березня 2024 року у соціальній мережі «Viber» вона перейшла за посиланням hltps://ukrainwealthway.za.com/wb/356, де зазначила дані банківської картки № НОМЕР_2 та свій номер мобільного телефону НОМЕР_3 , після чого з її банківської картки двома платежами було списано грошові кошти в сумі 59 998 грн. Прокурор вказує, що на виконання доручення слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП надійшов рапорт інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Закарпатській області Департаменту кіберполіції НПУ про те, що в ході виконання доручення встановлено, що з карткового рахунку № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , здійснено два перекази грошових коштів у загальній сумі 59 998 грн, а саме 10 березня 2024 року о 15.59 год та о 16.01 год по 29 999 грн на картку № НОМЕР_1 , що відкрита в АТ «АБ «Радабанк», а тому орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вказаний рахунок банківської картки АТ «АБ «Радабанк», оскільки є реальна загроза відчуження грошових коштів, що незаконно привласнені шахрайським шляхом та є предметом злочину. Посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що регулюють питання накладення арешту на майно, прокурор просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явилася, подала слідчому судді заяву про розгляд такого за її відсутності та підтримання клопотання.

Відомості, необхідні для судового виклику власника майна, у клопотанні відсутні, а тому слідчий суддя розглядає таке без його повідомлення.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З матеріалів клопотання видно, що 11 березня 2024 року надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , з приводу того, що 10 березня 2024 року у соціальній мережі «Viber» вона перейшла за посиланням hltps://ukrainwealthway.za.com/wb/356, де зазначила дані банківської картки № НОМЕР_2 та свій номер мобільного телефону НОМЕР_3 , після чого з її банківської картки двома платежами було списано грошові кошти в сумі 59 998 грн.

Дванадцятого березня 2024 року за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000086 від 13 березня 2024 року.

З наявного у матеріалах клопотання рапорту інспектора ВПК у Закарпатській області ДКП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 видно, що ним у ході виконання доручення встановлено, що з карткового рахунку № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , здійснено два перекази грошових коштів у загальній сумі 59 998 грн, а саме 10 березня 2024 року о 15.59 год та о 16.01 год по 29 999 грн на картку № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ «АБ «Радабанк».

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, перевіривши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, слідчий суддя вважає встановлені дані переконливими для констатації наведених в цих нормах обставин для накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

На підставі наведеного вище слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківській картці АТ «АБ «Радабанк», з урахуванням застережень, передбачених абзацом 3 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Положеннями ч. 5 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000086 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківській картці АТ «АБ «Радабанк» № НОМЕР_1 , заборонивши розпорядження та користування такими коштами.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1