Провадження №1-кп/127/470/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №13 м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бар, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 03.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, протягом року після засудження за ст. 309 КК України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», перебуваючи на перехресті вулиці Хмельницьке шосе та проспекту Юності у місті Вінниця, помітив один прозорий поліетиленовий пакет, загорнутий в прозору поліетиленову плівку, який знаходились на ділянці тротуару, підняв вказаний згорток та помістив у праву кишеню своєї куртки, таким чином, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку зберігав при собі для власного вжитку без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_4 незаконно зберігаючи вищевказану психотропну речовину, при собі 02.12.2023 близько 19 год. 30 хв., перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, з метою перевірки відповідно до ст. 32, ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», на запитання яких, чи є у нього при собі предмети або речовини, зберігання яких заборонене законом, повідомив, що має при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка знаходиться при ньому у правій кишені куртки, яку він зберігав при собі, без мети збуту.

В ході проведення огляду місця події, 02.12.2023 в період часу з 20:11 год. по 20:17 год., ОСОБА_4 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції з правої кишені куртки в яку був одягнутий, один прозорий поліетиленовий пакетик загорнутий в прозору поліетиленову плівку із кристалічною речовиною, білого кольору, яку він зберігав для власного вживання.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/21028-НЗПРАП від 08.12.2023, в наданій на експертизу речовині міститься особливо небезпечна психотропна речовина обіг якої заборонено PVP. В дослідженій речовині, масою 2,9859 г. маса PVP становить 2,4141 г.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 (в редакції наказу МОЗ України №634 від 29.07.2010 зі змінами) великими розмірами PVP є маса від 1,5 г. до 15,0 г.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні надійшов разом з угодою про визнання винуватості укладеною 14.05.2024 між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 03.12.2023.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому визначене сторонами угоди покарання, у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімдесят п`ять тисяч гривень, оскільки ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, описаних у вказаній угоді, щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд зазначає про можливість затвердження угоди про визнання винуватості виходячи з наступного.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що є всі правові підстави для укладення угоди, тому просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства та укладена обвинуваченим добровільно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно вчинив дане правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, зазначив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, наслідки затвердження угоди та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі. Просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, призначивши йому визначене в угоді покарання, у вигляді штрафу. Зобов`язався виконувати умови угоди.

Згідно наданої суду угоди про визнання винуватості укладеної 14.05.2024 ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначених в обвинувальному акті діяннях під час досудового розслідування та зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони в угоді погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімдесят п`ять тисяч гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що він розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін, як для прокурора, так і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку; для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди та у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також, ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд приймає до уваги, що згідно з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням його дії охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Суд зважає на те, що угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України, обвинуваченому та його захиснику зрозумілі наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України, крім того, ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, знаходиться під профілактичним наркологічним спостереженням з 17.11.2023 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання седативних та снодійних речовин зі шкідливими наслідками, перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділені №19 з 07.09.2022 по 06.10.2022, згідно висновку судово-психіатричного експерта №275 від 09.05.2024 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на вищезазначені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором з однієї сторони та обвинуваченим за участю захисника з іншої, визнавши ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначивши йому покарання у виді штрафу в межах санкцій відповідної статі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно положень ст. 26 КВК України, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого, суд вважає, що є достатньо об`єктивних факторів, які ускладнюють виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити сплату штрафу із розстрочкою на десять місяців рівними частинами.

Також, відповідно до ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави Україна процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою суду на речові докази.

Керуючись ст. ст. 12, 53, 65, 66-67, 75, 76, 204 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 171, 370, 371, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, ст. 26 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.05.2024 між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 03.12.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 000 гривень.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти тисяч гривень рівними частинами на строк десять місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі восьми тисяч п`ятсот тисяч гривень щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в загальній сумі 4543,68 грн. у відшкодування вартості проведення судової експертизи в кримінальному провадженні.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/37572/23 від 05.12.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речовий доказ в кримінальному провадженні №0000265, а саме: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 2,4141, яка передана на зберігання до камери речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: