Справа № 642/1646/24
Провадження № 1-кс/642/1080/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді інспектора - кулеметника 1 комендантської групи комендантського відділення 4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «головний сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001290 від 01.03.2024, за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.09.2023 № 480-ОС головного сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора - кулеметника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Згідно п. 14 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від

29 грудня 2009 року, на військову службу за контрактом приймаються громадяни відповідно до статей 19 і 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в тому числі військовослужбовці інших військових формувань із зарахуванням їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби. Порядок добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби.

Крім того, відповідно до п. 15 Положення прийняття громадян на військову службу за контрактом здійснюється Головою Державної прикордонної служби України та начальниками органів Держприкордонслужби, які мають право видавати накази по особовому складу згідно з повноваженнями, визначеними пунктом 29 цього Положення.

Також згідно п. 29 Положення право на укладення контракту про проходження військової служби та внесення змін до нього надається:

1) начальнику органа Держприкордонслужби, який має право видавати накази по особовому складу, - з усіма військовослужбовцями рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, за якими штатом передбачені військові звання до капітана (капітан-лейтенанта) включно, які проходять військову службу в цьому органі, а також із громадянами, які приймаються на військову службу до цього органу на посади осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу;

2) ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із громадянами, особами рядового складу, сержантського і старшинського складу, прийнятими на навчання до цього навчального закладу (контракт про навчання), слухачами, ад`юнктами, докторантами, у яких під час навчання закінчився контракт, а також із курсантами про проходження військової служби за контрактом на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби;

3) начальнику регіонального управління, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із особами, зазначеними у підпункті 1 цього пункту, а також з особами офіцерського складу у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, які проходять військову службу в підрозділах цього регіонального управління чи підпорядкованих йому органах, у розвідувальному органі, вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби;

4) Голові Державної прикордонної служби України - з усіма військовослужбовцями Держприкордонслужби, громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом до органів Держприкордонслужби, а також з особами, переведеними для проходження військової служби з інших військових формувань і правоохоронних органів, та з курсантами випускного курсу вищих військових навчальних закладів інших військових формувань, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які проходять навчання за замовленням Держприкордонслужби.

Водночас головний сержант ОСОБА_7 , будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах ДПСУ, зловживаючи ними, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 28.02.2024 до головного сержанта ОСОБА_7 , як до військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , по телефону звернувся військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 з метою з`ясування питання щодо можливості переведення для подальшого проходження військової служби з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з АДРЕСА_4) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ) у зв`язку із проблемами зі здоров`ям. На що, головний сержант ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що він може допомогти йому в переміщенні до управління НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки має налагоджені зв`язки серед посадових осіб з числа керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи причини, з яких ОСОБА_9 бажає перевестись до

м. Харкова, у головного сержанта ОСОБА_7 , всупереч вищевказаним вимогам Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоду в сумі 7500 доларів США від ОСОБА_9 для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З наведеною метою, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_9 , про складність у процедурі переведення до управління 4 прикордонного загону у разі не передачі йому в подальшому грошових коштів в розмірі 7500 доларів США.

При цьому, ОСОБА_7 , запевнив, що тільки він, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах ДПСУ, за 7500 доларів США зможе вжити дієвих заходів, щодо переведення ОСОБА_9 до управління 4 прикордонного загону, а у разі відмови, останній залишиться нести службу у місці активних бойових, незважаючи на стан його здоров`я, тобто ОСОБА_7 створив умови, за яких ОСОБА_9 був вимушений погодитися на передачу йому неправомірної вигоди з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.

Водночас, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність наведених вище ОСОБА_7 вимог, з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаної особи, звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності головного сержанта ОСОБА_7 .

Так, 25.03.2024 приблизно о 15:45, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, зустрівся з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , зазначив останньому, що він має авторитет та можливість впливу на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , і за надання йому неправомірної вигоди у сумі 7500 доларів США він вирішить питання про переміщення ОСОБА_9 з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з АДРЕСА_4) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ).

28.03.2024 приблизно о 14:15, головний сержант ОСОБА_7 , попередньо домовившись про зустріч, перебуваючи біля кінотеатра «Київ» за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів для себе, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, зустрівся та одержав від ОСОБА_9 для себе заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди в сумі 7500 доларів США (що еквівалентно курсу НБУ 294 204,75 грн.), за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за прийняття рішення щодо переведення ОСОБА_9 з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з АДРЕСА_4) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ), при цьому повідомив, що вказане питання буде вирішено протягом півтори місяці.

Після чого ОСОБА_7 , був затриманий співробітниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

29.03.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину від 28.02.2024; повідомленням УСБУ про кримінальне правопорушення від 28.02.2024; протоколами допитів свідка ОСОБА_9 від 05.03.2024, 18.03.2024, 25.03.2024, 28.03.2024; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 28.03.2024; протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 28.03.2024; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2024; та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, слідчий підтверджує тим, що ОСОБА_7 являється військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді інспектора - кулеметника 1 комендантської групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження військової частини, в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, у зв`язку з чим без застосування до нього запобіжного заходу у тримання під вартою, може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

На підтвердження існування ризику передбаченого п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий вказує, що ОСОБА_7 проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому користується службовим становищем, може знищити, сховати або спотворити документи, що стосуються обставин кримінального провадження, в тому числі документи щодо переведення ОСОБА_9 , бо незважаючи на затримання ОСОБА_7 , досудове розслідування перебуває на активному етапі, що зумовлено нещодавнім повідомленням про підозру ОСОБА_7 , а тому на даний час не встановлено повного переліку документів, які б підтвердили або спростували причетність останнього до вказаного злочину.

Щодо ризику визначеного п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідка, понятого, у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий посилається на те, що

ОСОБА_7 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на заявника, свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Водночас досудове розслідування перебуває на активному етапі, не допитано все коло осіб, які причетні до злочинної діяльності ОСОБА_7 , не встановлено та вилучено документи щодо можливого переводу на інше місце несення служби ОСОБА_9 .

На переконання слідчого наявний також ризик передбачений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що

ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_7 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Крім того, слідчого вказує на наявність в тому числі ризику визначеного п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого корупційного злочину.

Слідчий вказує, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розмір застави слідчий просить визначити у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 908 тисяч 400 гривень.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необгрунтовану підозру за кваліфікацією ч. 3 ст. 369-2 КК України, вважають дії ОСОБА_7 невірно кваліфіковані. Також вказували на те, що ризики не обґрунтовані, просили врахувати відомості щодо особи підозрюваного, та просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001290 від 01.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

28.03.2024 о 14 год. 26 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

29.03.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, яких на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

У контексті заперечень сторони захисту слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та який відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням, та карається позбавленням волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_7 в сукупності з даними про особу підозрюваного та іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, в тому числі не всі свідки ще встановлені, а тому ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

Про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить той факт, що ОСОБА_7 проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , та може знищити, сховати або спотворити документи, що стосуються обставин кримінального провадження, в тому числі документи щодо переведення ОСОБА_9 , оскільки, досудове розслідування перебуває на активному етапі, на даний час не встановлено повного переліку документів, які б підтвердили або спростували причетність останнього до вказаного злочину.

Крім того, слідчий суддя погоджується із слідчим щодо наявності ризику вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити інший злочин - дезертирство.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також відомості щодо особи підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом, який обіймає посаду інспектора - кулеметника 1 комендантської групи комендантського відділення 4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «головного сержанта», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, який є інвалідом дитинства, батьків похилого віку, має місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, його стан здоров`я, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цьогоКодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя визначає заставу, в максимальному розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн. Вказаний розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 908 тисяч 400 гривень.

Однак ні в клопотанні слідчого, ні в судовому засіданні прокурором не наведено виключних обставин, які б давали підстави визначати розмір застави у розмірі, що перевищує встановлену межу.

У разі внесення застави, з врахуванням встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, існує необхідність контролю дій та процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим необхідним є покладення обов`язків на підозрюваного, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 26.05.2024 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто з 14-31 год. 28 березня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 26 травня 2024 року, включно.

Визначити суму застави у розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки строком до 26.05.2024 року: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатись з місця проживання/перебування, або проходження військової служби, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1