Справа № 464/4574/19
пр.№ 1-кс/464/684/24
УХВАЛА

29 травня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000011 від 21.02.2019,

встановив:

заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000011 від 21.02.2019, зобов`язати слідчого вручити повідомлення про підозру у скоєнні злочинів державним реєстраторам та посадовим особам, звернутися до суду з позовом про визнання договорів не дійсними.

Скарга обґрунтована тим, що СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000011 від 21.09.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364 ч.2, ст. 365-2 ч.1, ст. 367 КК України, за фактом зловживання посадовими обов`язками нотаріусами та реєстраторами при перереєстрації прав власності, при відчуженні житлових та нежитлових приміщень гуртожитків під час дії мараторію згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Вважає, що на відчуження приміщень в гуртожитках діє мараторій і з даного приводу ВСУ висловлена правова позиція. У зв`язку із чим, при закритті провадження слідчим неправильно застосовано положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

заявник ОСОБА_6 в судовому засіданні подану скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній. Зазначив, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, без з`ясування всіх обставин, оскільки із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим взято до уваги обставини отримання у приватну власність приміщення гуртожитків ТзОВ «Львівавтокомплпектація», однак не надано оцінку обставинам їх продажу. У ході досудового розслідування не надано оцінку діям нотаріусів та державних реєстраторів. Вважає, що саме в діях нотаріусів та державних реєстраторів наявний склад кримінальних правопорушень. Просив скаргу задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, оскільки вимоги такої є безпідставними. Усі мотиви прийняття оскаржуваного рішення викладенні у постанові. Вважає, що господарським судом у справах з приводу правомірності набуття ТзОВ «Львівавтокомплпектація» у власність приміщень гуртожитків надано правову оцінку, а тому ці обставини є встановленими. Беручи до уваги, що скаржник не є потерпілим, при допиті його як свідка жодних фактичних даних про те, ким вчинено кримінальні правопорушення, за яких обставин, не надано, а відтак постанова слідчого є законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення заявника, прокурора, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000011 від 21.02.2019, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження, що є в даному випадку. Тому вимога, заявлена скаржником, про скасування постанови про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах процесуального Закону.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посеред іншого, вносяться відомості про джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Підстави закриття кримінального провадження визначені ст. 284 КПК України.

Так, пунктом 2 частини 1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.190 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Згідно з ч.1 ст.364 КК України кримінально карним є діяння за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Крім того, згідно з ч.1 ст.364-1 КК України складом злочину визначено зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Також, частиною 1 ст. 365-2 КК України визначено, що зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), або державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, державним виконавцем, приватним виконавцем з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб є кримінально карним діянням.

Частиною 1 ст. 367 КК України передбачено, що службова недбалість містить склад злочину, у випадку невиконання або неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Судом встановлено, що 21 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000011 внесені відомості про те, що 20.02.2019 за вх.№105-903вх.-19 на адресу Львівської місцевої прокуратури №1 надійшла ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_7 від 14.02.2019 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 09.01.2019 про вчинення кримінального правопорушення, та про те, що на адресу прокуратури Львівської області надійшла ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі 61/1630/19 від 11.03.2019 про зобов`язання посадових осіб прокуратури області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 26.02.2019, яка надійшла на адресу прокуратури області 27.02.2019 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення посадовими особами ТзОВ «Львівавтокомплпектація». Правова кваліфікація кримінальних правопорушень визначена за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364 ч.2, ст. 365-2 ч.1, ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 лютого 2019 року зобов`язано прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 вжити передбачених ч.1 ст.214 КПК України заходів, щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви ОСОБА_6 від 09 січня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із вказівок наданих прокурором слідчому від 25.11.2019 та від 26.03.2020, останній, з метою перевірки фактів та обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень слід було долучити до матеріалів кримінального провадження заяву ОСОБА_6 від 09.01.2019 про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутня заява ОСОБА_6 від 09 січня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про те, що слідчим не було надано оцінку фактам та обставинам викладеним в такій заяві.

Одночасно, зі змісту оскаржуваної постанови не представляється можливим встановити, підстави її винесення, оскільки висновків така не містить, а лише виклад певних обставин.

Крім того, у вказаному рішенні не зазначені дані про наявність події, склад учасників та обставини, котрі вказують на відсутність в їх діях складу кримінальних правопорушень за первинною кваліфікацією.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про закриття кримінального провадження, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги в повній мірі перевірити правильність прийнятого слідчим рішення. Органом досудового розслідування не дотримано повноти дослідження всіх обставин справи, не надано їм належної правової оцінки, а досудове слідство проведене без дотримання вимог ст.ст.91-93 КПК України.

Відтак з огляду на викладене вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування, невжиття ним всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, і, як наслідок, прийняття передчасної постанови.

З урахуванням викладеного, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є підставною та обґрунтованою, а відтак в цій частині підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, як вбачається із ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч.1 ст. 278 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 1 ст. 3 (п.18 ) КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що КПК України не передбачає випадків зобов`язання слідчого вчинити дії з оголошення про підозру слідчим суддею.

Крім того, статтею 15 КПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Одночасно, положеннями КПК України врегульовано питання, що можуть вирішуватися слідчим суддею на стадії досудового розслідування. Однак, слідчий суддя не має повноважень на звернення до суду з позовом.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника тощо на стадії досудового розслідування є чітко визначеними, а тому вимоги про зобов`язання слідчого вчинити дії з оголошення про підозру та звернутися з позовом до суду є такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 369-372 КПК України,

постановив:

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000011 від 21.02.2019.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 31 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1