Провадження №11-кп/801/815/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.1 ст.111 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду від 10.06.2024 року клопотання прокурора ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено частково.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали не може перевищувати 60 днів, тобто до 08.08.2024 року.

Одночасно визначено розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на обвинуваченого у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, а саме: міста Житомира, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не в повній мірі врахував існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в порушення вимог ст. 178 КПК України не оцінив в сукупності всі обставини.

Вирішуючи питання щодо визначення обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд врахував дані щодо обвинуваченого, встановлені в ході проведення судового розгляду, зокрема, вік наявність на утриманні малолітньої дитини, наявність позитивних характеристик, постійного місця проживання, майновий стан, міцність соціальних зав`язків, відсутністю судимостей та притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Проте, судом в засіданні не досліджувалася репутація та характеристика обвинуваченого, його майновий стан.

Жодні письмові документи на підтвердження необхідності застосування до обвинуваченого застави стороною захисту не надано, відповідно судом не досліджувалося.

Прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 до затримання офіційної роботи не мав, фактично писав публікації на замовлення представника держави-агресора ОСОБА_9 , які в подальшому публікувалися в Інтернет-виданні «Полит Навигатор», тому фактичне знаходження ОСОБА_6 на свободі дасть можливість йому продовжувати вчиняти злочин, готувати матеріали антиукраїнського характеру.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, зазначив, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Згідно матеріалів кримінального провадження №0000099 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2022 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

При розгляді клопотання прокурора судом належним чином досліджено матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше не судимий, має постійне місце проживання, родину, міцні соціальні зв`язки, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з застосуванням застави.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині визначення розміру застави відповідає вимогам закону.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З приводу доводів щодо наявності підстав для визначення судом розміру застави у даному кримінальному провадженні, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, зокрема щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, родину, міцні соціальні зв`язки, його майновий стан, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Зі змісту положень ст. 182 КПК України вбачається, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, але розмір застави не може бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось б на безальтернативне.

Отже, обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до вірно висновку щодо застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення суду першої інстанції узгоджується з рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 19 червня 2024 рок, згідно якого вказано, що законодавець для досягнення мети кримінального провадження та захисту відповідних публічних інтересів не може визначати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як безальтернативний і має забезпечити наявність у кримінальному провадженні принаймні один запобіжний захід, який є більш м`яким і який можна обрати як менш обтяжливий для конституційного права на свободу та особисту недоторканність особи.

Суд акцентує, що згідно з приписами частини першої статті 17 Конституції України в умовах воєнного стану захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної, інформаційної безпеки є не лише найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а й невіддільною умовою збереження української державності як такої. Держава має позитивний обов`язок створювати належні національні юридичні механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, зокрема забезпечувати ефективне функціонування кримінальної юстиції, щоб в умовах воєнного стану гарантувати посилений захист суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили злочини, що посягають на зазначені надважливі конституційні публічні інтереси.

Суд зазначає, що на виконання вказаних приписів Конституції України статтю 176 Кодексу доповнено частиною шостою, внаслідок чого за цією нормою Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовують лише під час дії воєнного стану, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні певного переліку злочинів (статті 109?1142, 258?2586, 260, 261, 437?442 Кримінального кодексу України).

Суд вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 Кодексу, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Суд зазначив, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Тож під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177 та 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

На переконання колегії суддів, суд, визначаючи розмір застави взяв до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182, 183 КПК України, позицію Європейського суду з прав людини та обґрунтовано визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 звільнений з ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» згідно постанови № 3 про звільнення з-під варти ОСОБА_6 від 07.06.2024 року звязку з тим , що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2023 року відносно ОСОБА_6 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Згідно довідки про звільнення ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» ОСОБА_6 перебував в ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» з 11.06.2024 року та звільнений з-під варти 12.06.2024 року у зв`язку з внесенням застави в розмірі 242 240 грн. на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2024 року.

Після звільнення ОСОБА_6 прямує до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Крім того, згідно повістки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_6 отримав повістку і з метою уточнення облікових даних має з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.12.2024 року.

Зазначене свідчить про належну проце суальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Вінницького міського суду від 10.06.2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2024 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2