КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження заапеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та дотриманням вимог ч. 2 ст. 53 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Вказаний вирок постановлено на підставі угоди про примирення, укладеної 24 серпня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному 28 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка затверджена судом.

Згідно з вироком суду, 27 листопада 2022 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «Nissan X Trail», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в крайній лівій смузі проїзної частини вул. Г. Дніпра, зі сторони пр-ту Г. Сталінграда в напрямку пр-ту Оболонського, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на проїзній частині вул. Г. Дніпра, поблизу будинку №30А по вул. Г. Дніпра, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху.

В цей час, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, проїзну частину вул. Г. Дніпра, переходила пішохід ОСОБА_9 , яка рухалась зліва направо по ходу руху автомобіля «Nissan X Trail», н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 18.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виявились у тому що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Nissan X Trail», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вул. Г. Дніпра у м. Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближання до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом по нерегульованому пішохідному переходу та відповідно зреагувати на це, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли він вступив на пішохідний перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, відволікся від керування транспортним засобом та створюючи небезпеку для руху, загрозу здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований на проїзній частині вул. Г. Дніпра, де поблизу будинку № 30-А по вул. Г. Дніпра у м. Києві , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесні ушкодження.

Так, потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у виді закритої травми правого стегна у виді перелому нижньої третини діафізу стегнової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

В обґрунтуваннях своїх вимог прокурор вказує на те, що нормами ст. 69 КК України, передбачені обставини, які в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Зокрема, в даній ситуації обставиною яка б могла істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності можна було б визнати вимушене рішення обвинуваченого сісти за кермо в стані алкогольного сп`яніння внаслідок певних життєвих обставин, на кшталт термінового транспортування хворого, пораненого в лікарню, загроза життю та здоров`ю оточуючих, рятування майна тощо.

Проте, обвинувачений ОСОБА_6 свідомо, без наявних нагальних причин вирішив розпочати керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що і призвело до ДТП.

Встановлені в угоді обставини, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину.

Окрім цього, застосування в даному випадку ст. 69 ККУ та призначення покарання нижче від найнижчої межі суперечитиме самому духу Закону.

Прокурор вважає, що суд проігнорував вимоги ст. 474 КПК України та затвердив угоду, яка явно протирічить інтересам суспільства та не відповідає закону (а саме вимогам ст. ст. 1, 2, 65, 69 КК України).

На думку прокурора, затвердження судами подібних угод про примирення із такими ж умовами призведе до небезпечного поширення в суспільстві думки, що керування в нетверезому стані не є чимось небезпечним та аморальним, а будь-які неприємності, які можуть виникнути у зв`язку з цим, легко вирішити, сплативши штраф в якості покарання за вчинений злочин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про затвердження угоди, укладеної 24 серпня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_9 , суд у вироку зазначив, що угода про примирення була укладена на підставі статей 468, 469, 471, 473, 474 КПК України.

Згідно з угодою обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині, відшкодував повністю завдані збитки на дату підписання угоди в розмірі 370 000 гривень, беззастережно визнав обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

Сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, з урахуванням обставини, що пом`якшують покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Отже, суд перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, затвердив її та постановив вирок на підставі угоди, як це передбачено вимогами ст. ст. 474, 475 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора містяться доводи щодо невідповідності покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням вимог ст. 69-1 КПК України у виді штрафу, проте такі доводи не можуть бути предметом розгляду апеляційної інстанції, виходячи з вимог п. 3, ч. 3 ст. 394 КПК України про те, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскарженим прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

В апеляційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів про незаконність вироку суду першої інстанції щодо недотримання вимог ст. 469 КПК України.

Разом з тим, угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. ст. 469 КПК України.

Посилання прокурора на те, що суд проігнорував вимоги ст. 474 КПК України та затвердив угоду, яка явно протирічить інтересам суспільства, є безпідставним, позаяк прокурор не вказав, яким інтересам суспільства протирічить затвердження угоди про примирення у провадженні щодо ОСОБА_6 .

Отже, при затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_9 , та постановлення вироку на підставі цієї угоди суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

За відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це прохає в апеляційній скарзі прокурор.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №756/2340/23

Провадження № 11-кп/824/3231/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач ОСОБА_1