Справа № 387/388/24
Провадження № 1-кп/396/178/24
ПОСТАНОВА
13.06.2024 року м. Новоукраїнка
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2005 р. близько 01:00 годин ОСОБА_4 прибув до домоволодіння ОСОБА_5 де ігноруючи елементарні правила поведінки та допропристойності вчинив хуліганські дії які виражалися в пошкоджені вхідних дверей до будинку, виражався нецензурними словами та спричинив фізичний біль потерпілому, при цьому незаконно проник до житла.
18.08.2005 року СВ Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області порушено кримінальну справу № 7-5293 за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України.
28.08.2005 року слідчим винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 296 КК України. Відповідна постанова була вручена ОСОБА_4 , останнього оголошено в розшук з 06.10.2005 року.
25.04.2013 слідчим, за погодженням з прокурором, у відповідності до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, складено та підписано письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України.
Підозрюваному ОСОБА_4 повідомлення про підозру не було вручено, оскільки він переховувався від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим.
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.
Відповідно до довідки ІТС, ОСОБА_4 з часу вчинення вищезазначеного злочину, не притягувався до кримінальної відповідальності. Водночас, з моменту вчинення ОСОБА_4 злочину, минуло більше трьох років, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строку.
Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування на протязі тривалого часу та його місцезнаходження невідоме; те, що з моменту вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, минуло понад 18 років 8 місяців; те, що кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 не відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 КК України; а також те, що завершити досудове розслідування з повідомленням ОСОБА_4 про таке завершення не представляється можливим, а тому на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, останнього необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та просив його задовольнити, також заявив клопотання про приєднання матеріалів кримінального провадження до матеріалів справи.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує щодо клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просить дане клопотання розглянути без його участі.
Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пункт 5 частини 1 статті 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.
Відтак, суд при розгляді даної кримінальної справи керуватиметься положеннями КПК України 1960 року, оскільки норми даного КПК України пом`якшують становище обвинуваченого ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Положеннями частини другої та третьої статті 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно ч. 5 ст. 49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченогочастиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
Судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , минуло понад 18 років 8 місяців та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування давності вчинення злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України.
Розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено його місцезнаходження, проживання чи перебування.
Станом на день розгляду клопотання даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин, суду не надано.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 735/1121/20, викладаючи правову позицію у постанові від 02.02.2023, зазначила, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.
Суд вважає, що усі вимоги закону у даному випадку дотримані, існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо нього кримінальної справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8,9,10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.
Закінчення строку давності, відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960), є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.
Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК України, суд вважає, що у даному випадку без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, є можливим провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст.ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст. 7-1, ст.11-1,349 КПК України (в редакції 1960 року), суд
П О С Т А Н О В И В :
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киштельниця Тиленешського району, р. Молдова, проживаючого в АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст постанови виготовлено 17.06.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1