ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/381/24 Справа № 191/1720/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000016 від 12 січня 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Білоярське Березівського району Тюменської області російської федерації, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 11.05.2019 Королівським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 06.05.2022 з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 15 - частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на строк шість років п`ять місяців з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у незакінченому замаху на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 11 січня 2023 року, у невстановлений слідством спосіб, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), із яким прибув до території ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Далі, із метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на збут наркотичних засобів до установи виконання покарань, 11 січня 2023 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , з метою збуту (перекиду) наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадон), який перебував у згортку обмотаному жовтою липкою стрічкою рухався пішки до паркану території ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», що розташована по вулиці Миру, 7А, в селищі Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», які патрулювали прилеглу до установи територію, з метою попередження потрапляння заборонених предметів на територію виправної колонії.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/-1682 НЗПРАП від 13.02.2023 року, проведеної Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України, надана на експертизу 13.02.2023 речовина вагою 0,0928 г, 0,0607 г, 0,0711 г, 0,062 г, 0,0498 г містить наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) відповідно складає 0,0102 г, 0,0066 г, 0,0098 г, 0,0085 г, 0,0014 г.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, у мотивувальній частині вироку вказати анкетні дані обвинуваченого, як ОСОБА_7 та кваліфікацію вчиненого незакінчений замах на збут наркотичних засобів, у місця позбавлення волі. У резолютивній частині вироку, в частині призначеного покарання змінити. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст.15 - ч.2 ст. 307 КК до покарання у виді 6 років 5 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що встановивши, що злочин обвинуваченим вчинено за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, в порушення вимог ст. ст. 370 374 КПК не вірно зазначив в мотивувальній частині вироку особу обвинуваченого - " ОСОБА_10 " та кваліфікацію вчиненого ним діяння, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за ч. 7 ст. 1111 КК.

Також в порушення вимог ст. 59 КК, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, тоді як не встановлено та останній не обвинувачувався у вчиненні з корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним в частині кваліфікації його дій, а зібраний об`єм доказів є недостатнім.

В доповненнях до апеляційної скарги, обвинувачений не погоджується з правовою кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК та вважає, що його дії слід кваліфікувати за за ч. 2 ст. 309 КК і його винуватість у вчиненні саме цього кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, досліджених в суді першої інстанції. Вважає, що суд взяв до уваги лише докази сторони обвинувачення і не дав належної оцінки його показанням. Наводить доводи, що він дійсно придбав в с. Шахтарське наркотичну речовину для власного вживання, придбав шляхом "закладки", а рогатку взяв у знайомого для риболовлі, яку взяв, щоб передати іншій людині. Показання, які він давав раніше, йому підказав попередній захисник та працівники поліції. Місцезнаходження його телефону, яке вказує, що з серпня 2022 року і до моменту його затримання у січні 2023 року, він періодично відвідував с. Шахтарське з метою придбання наркотичних речовин, але не для їх розповсюдження, як вказує прокурор і це є його припущенням. На його думку, показання свідків не доводять поза розумним сумнівом намагання збуту наркотичних речовин, а саме вони не вказують, що бачили, які він намагався перекинути наркотичні засоби на територію колонії. Інших прямих доказів доведення його винуватості за ч. 3 ст 15 - ч. 2 ст. 307 КК суду не надано.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції і просив її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, її доводи вважав безпідставними, а вирок суду законним та обґрунтованим у зв`язку з чим просив залишити його без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановленні судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого зводяться до тверджень про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині правової кваліфікації його, а доводи прокурора до твердження про помилкове призначення додаткового покарання та неправильне зазначення у вироку прізвища та кваліфікації дій обвинуваченого.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, яке полягає в тому, що суд не правильно кваліфікував його дії, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є необґрунтованими, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.

Кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Судом першої інстанції встановлено і це фактично не оскаржується ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що він 11 січня 2023 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, біля паркану території ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» був виявлений та в подальшому зупинений співробітниками цієї установи, які патрулювали прилеглу до установи територію, з метою попередження потрапляння заборонених предметів на територію виправної колонії, що розташована по вулиці Миру, 7А, в селищі Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області, під час чого у нього був виявлений наркотичним засіб - метадон, який перебував у згортку обмотаному жовтою липкою стрічкою та пристрій для запуску предметів (рогатка).

Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснив, що 11.01.2023 вони заступили на добове чергування і близько 13.50-14:00 години робили обхід прилеглої до колонії території та помітили, що зі сторони поля підкрадається особа, та почали спостерігати, обвинувачений підійшов приблизно до 20 метрів до огорожі і присів, коли він помітив їх, то почав рух від колонії. Вони наздогнали особу, у якого була рогатка і пакунок, обмотаний скотчем. Про це сповістили начальника ВК і викликали поліцію. Візуально було видно, що він підкрадався, то присідав і оглядався, то піднімався і продовжував рух. Рогатку він викинув, а пакунок був при ньому. Оперативна група поліції їх забрала в штаб колонії і там робили огляд. У чоловіка було приблизно 3 маленьких пакетики з білою порошкоподібною речовиною білого кольору. Коли обвинувачений підійшов за, то вони пішли до нього, а він, побачивши їх, пішов назад.

З протоколу огляду місця події від 11.01.2023 з фототаблицею слідує, що біля території СВК № 94, розташованої за адресою: Синельниківський район, сел.Шахтарське, вул. Миру, 7А. знаходиться ОСОБА_7 де на землі біля його ноги виявлена рогатка заводського виготовлення з чорною ручкою для утримання, поряд знаходиться батарейка "пальчикова" "ENERGY", до якої шаром стрічки типу "скотч" примотані п`ять згортків. При розпакуванні скотчу встановлено, що чотири згортки обмотані жовтою ізолентою, а один стрічкою скотч. При розгортанні встановлено, що в середині містяться сліп пакети, які оброблено дактилоскопічним магнітним порошком чорного кольору, та на одному виявлено один слід папілярних візерунків, який за допомогою липкої стрічки тиску перенесено на фрагмент аркушу паперу. П`ять сліп-пакетів містять в собі кожний білу кристалічну речовину. В ході огляду було вилучено мобільний телефон.

Відповідно до висновку експерта від 13.02.2023 надані на експертизу речовини у своєму складі містять метадон (фенадон), який є наркотичним засобом, масою складає 0,0102 г, 0,0066 г, 0,0098 г, 0,0085 г, 0,0014 г.

За висновком експерта від 15.02.2023, за яким один слід пальця руки розмірами 21x27 мм, відкопійований на липку стрічку розмірами 42x38 мм вилучений 11.01.2023 з поверхні поліетиленового пакету, придатний для ідентифікації особи. Один слід пальця руки розмірами 21x27 мм, відкопійований на липку стрічку розмірами 42x38 мм вилучений 11.01.2023 з поверхні поліетиленового пакету, залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу огляду предмету від 21.01.2023 мобільного телефону "SAMSUNG", який належить ОСОБА_7 у вкладці повідомлення є перепис обвинуваченого з особою підписаною як " ОСОБА_13 ", зокрема повідомлення такого змісту за 11 січня: ОСОБА_7 : "ІНФОРМАЦІЯ_2".

З протоколу огляду від 23.04.2023, об`єктом якого був записаний на DVD-диск файл, при відкритті якого є текст місця перебування терміналу з номером НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_7 , аналізом вказаної інформації встановлено, що ОСОБА_7 у період із серпня 2022 до 11.01.2023 часто приїздив до сел. Шахтарське.

Відповідно до довідки від 15.02.2023 № 1185, виданої КП "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" ДОР" з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_14 на обліку лікаря нарколога не перебуває.

Частинами 1 статті 307 КК передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів; частиною 2 статті 307 КК - ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Статтею 15 КК передбачено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Оскарженим вироком суду дії ОСОБА_7 були кваліфіковані, як незакінчений замах на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, тобто за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК.

При вирішенні питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого, суд апеляційної інстанції зважає на обстановку вчиненого злочину, а саме місце, спосіб та знаряддя вчинення злочину - територія біля виправної колонії, де ОСОБА_7 був виявлений працівниками ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» в безпосередній близькості біля паркану установи, з наркотичною речовиною, яка була розфасована у п`ять сліп-пакетів та які були обмотані скотчем до батарейки, при цьому обвинувачений мав при собі рогатку.

З протоколу огляду місця події від 11.01.2023 слідує, що при розпакуванні скотчу встановлено, що чотири згортки обмотані ізолентою та скотчем і в середині містяться сліп-пакети на одному з яких є слід пальця руки, який належить ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали суду, що коли ОСОБА_7 їх побачив, то почав відходити від паркану колонії та викинув рогатку.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він мав при собі рогатку для ловлі риби, а в подальшому пояснив, що взяв рогатку для іншою людини, які є непослідовними, суперечливими та є способом захисту від кримінальної відповідальності. Речові докази по справі, а саме знаряддя його вчинення - рогатка, спосіб упакування наркотичної речовини, шляхом обмотки її скотчем та прив`язування до батарейки, яка очевидно виступала обтяжувачем для сліп-пакетів, за допомогою чого можна було б здійснити постріл з рогатки, свідчать про намір обвинуваченого перекинути вказану наркотичну речовину на територію установи виконання покарань, проте він не зміг довести свої дії до кінця у зв`язку з виявленням його працівниками цієї установи.

Колегія суддів погоджується з аналізом суду першої інстанції відомостей, зафіксованих в протоколі огляду місця події, зокрема, що після розгортання пакунку всередині було виявлено сліп пакети, на одному з яких містився слід папілярного візерунка. Тобто, якщо, виходячи з пояснень обвинуваченого він придбав цей пакунок шляхом знаходження «закладки» на території біля виправної колонії в с. Шахтарське, то сліди папілярних візерунків його пальців могли бути зовні на пакуванні, але аж ніяк не всередині на самому сліп-пакеті з наркотичною речовиною.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями обвинуваченого, що оскільки у справі, на його думку, відсутні прямі докази його вини, то вона не доведена поза розумним сумнівом, і колегія суддів вважає, що докази у цьому провадженні у своїй сукупності беззаперечно свідчать про вчинення засудженим інкримінованого йому злочину.

Крім цього, варто зазначити, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Положення ст. 94 КПК, навпаки, визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність поза розумними сумнівом в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК є обґрунтованим і такий висновок ґрунтуються на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій він діяв та інші обставини, які мають значення для кваліфікації дій обвинуваченого.

Судовий розгляд у цьому провадженні відбувався відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, і, як наслідок, колегія суддів констатує дотримання судом першої інстанції загальної справедливості судового розгляду, а вирок суду в частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження, обвинувачення, яке визнано судом доведеним та правової кваліфікації дій обвинуваченого є законними, обґрунтованими та вмотивованими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне призначення обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна, апеляційний суд вважає їх такими, що ґрунтуються на положеннях закону, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на строк шість років п`ять місяців з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 КК суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтями 51 та 52 КК встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК. Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань.

Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ні досудовим слідством, ні судом наявності у ОСОБА_7 корисливого мотиву при намаганні перекинути на територію установи виконання покарань наркотичного засобу не встановлено. Тому застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачено санкцією цієї статті як обов`язкове, є безпідставним і не відповідає точному змісту кримінального закону та суперечить усталеній судовій практиці (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 418/689/16-к; від 16 листопада 2021 року у справі № 149/2140/19).

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню та призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність. (п. 2, 4 ч. 1 ст. 413 КПК).

Доводи апеляційної скарги прокурора, що встановивши вчинення обвинуваченим злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, в порушення вимог ст. 370 374 КПК не вірно зазначив в мотивувальній частині вироку особу обвинуваченого - " ОСОБА_10 " та кваліфікацію вчиненого ним діяння, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за ч. 7 ст. 1111 КК, апеляційний суд відхиляє, оскільки це є очевидною опискою під час складення вироку суду, яка була виправлена судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судових рішень у справі, не виявлено. За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржений вирок зміні в частині призначеного покарання

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців, без конфіскації майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4