В И Р О К

Іменем України

02.04.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, № 0000462 від 29.04.2020, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куликів, Жовківського району, Львівської області, зареєстрованого та фактичного проживавшого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною вищою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, військовослужбовеця військової частини НОМЕР_1 окрема десантно-штурмова бригада), солдата, учасника бойових дій, який відбуває покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року, котрим засуджений до 3 ( трьох ) років позбавлення волі за злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Сторона обвинувачення - прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону України ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Згідно оголошеного в судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000462 від 29.04.2020 року, ОСОБА_3 призваний 04.01.2019 Жовківським РВК, Львівської області на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_2 (80 окрема десантно-штурмова бригада), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом, командира цієї ж частини № 158-РС від 21.11.2019 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 десантно - штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини.

З даного часу на ОСОБА_3 поширилися вимоги і обов`язки, передбачені статтями 17 та 65 Конституції України, якими визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог статей 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням; сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

17 березня 2014 видано Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України. а відтак, із даного часу почав діяти особливий період, який тривав до 22 лютого 2022 року.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У порушення вищевказаних вимог законів та нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_3 , з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.

Так, 27.01.2020 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від несення військової служби по 18.03.2020, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду.

3 27.01.2020 по 18.03.2020 солдат ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою приналежність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_2 приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини, солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

За вказаних обставин, органи досудового розслідування та прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні вважають доведеним, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем контрактної служби Збройних Сил України, у порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду з 27.01.2020 по 18.03.2020 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407. КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданніобвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті та проголошені прокурором, при цьому пояснив, що він, ОСОБА_3 , 27.01.2020 покинув місце дислокації військової частини НОМЕР_2 з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби та з 27.01.2020 по 18.03.2020 перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , час проводив на власний розсуд. Під час перебування за межами військової частини до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити. Повернувся у військову частину 18 березня 2020 року. Підтвердив також, що є засудженим та відбуває покарання за аналогічний злочин, який вчинив пізніше інкримінованих йому дій за даним обвинувальним актом.

Стверджує, що не має чітких пояснень своїм діям, але у той час бажав діяти саме так. У вчиненому щиро розкаюється стверджує, що більш такого не повториться. Запевняє також, що крім цього злочину та злочину, за який засуджений вироком Хмельницького апеляційного суду, не вчиняв. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вину обґрунтовує прокурор в судовому засіданні, котрий покликаючись на матеріали досудового розслідування , вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні доводиться в повному обсязі та не заперечується самим обвинуваченим.

Дійсність та достовірність доказів щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого злочину, обвинуваченим не оспорюється, а відтак, прокурор просив суд розглянути матеріали кримінального провадження без їх дослідження, обмежившись допитом підсудного та дослідженням документів, що характеризують його особу.

Суд з урахуванням висновків прокурора, беручи до уваги відсутність заперечення збоку обвинуваченого, зважаючи на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнаєв недоцільним дослідження доказів здобутих на стадії досудового розслідування щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд визнає, що прокурором - публічним обвинувачем в судовому засіданні доведено, а судом встановлено фактичні обставини того, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем контрактної служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду з 27.01.2020 по 18.03.2020 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407. КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд також визнає встановленим, що ОСОБА_3 відбуває покарання за злочин, який вчинив у період з 08.07.2022 по 21.11.2022 року, тобто після того, як було вчинено кримінальне правопорушення, що є предметом даного судовогог розгляду.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу підсудного, який по місцю проживання та попереднього проходження військової служби у цілому, характеризується позитивно, його щире каяття та негативне ставлення до вчиненого.

При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття і сприяння органу досудового розслідування при розслідуванні даного кримінального провадження, а також те, що він є учасником бойових дій.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого, судом не встановлено, не наведено таких і прокурором в ході судового процесу.

З урахуванням пом`якшуючих обставин, особи підсудного, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті інкримінованого злочину у вигляді позбавлення волі із застосуванням правил, передбачених ч. 4 ст.. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового зарахування покараня призначеного за вироком Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Строк відбування покарання за даним вироком слід рахувати з урахуванням вироку Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2023, а саме з 07 (сьомого) червня 2023 року.

До набрання даним вироком законної сили, ОСОБА_3 слід утримувати у Львівській установі виконання покарань ДУ ЛУ виконання покарань (№ 19).

На підставі викладеного, керуючись статтями 70, 72 КК України, статтями 321 - 324, 327, 332-337 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця ) позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання за даним вироком зарахувати частково відбуте покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши остаточне покарання у даному кримінальному провадженні у вигляді 3 ( трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з 07 (сьомого) червня 2023 року.

До набрання вироком законної сили, засудженого ОСОБА_3 утримувати у Львівській установі виконання покарань ДУ ЛУ виконання покарань (№ 19).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 31 травня 2024 року.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_6