Справа № 517/230/24
Провадження № 1-кп/517/15/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Захарівка Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 06 лютого 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ново-Григорівка Фрунзівського району Одеської області, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.12.2023 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст. 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

сторони захисту:

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: адвоката: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року Фрунзівським районним судом Одеської області було розглянуто цивільну справу №517/1096/23 за заявою ОСОБА_5 , видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 3 (три) місяці з наступними заборонами: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Так, 14 грудня 2023 року ОСОБА_3 під підпис був належним чином ознайомлений з рішенням суду, з умовами обмеження та юридичними наслідками у разі їх порушення. Однак 04 лютого 2024 року у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення кримінального правопорушення, спрямованого на умисне невиконання обмежувального припису № 517/1096/23 від 07.12.2023 року, виданого Фрунзівським районним судом Одеської області, згідно якого ОСОБА_3 заборонено наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , строком на 3 (три) місяці та приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до місця проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій умисел на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із обмежувальним приписом Фрунзівського районного суду Одеської області №517/1096/23 від 07.12.2023 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 04 лютого 2024 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до місця проживання ОСОБА_5 де вчинив з останньою сварку, обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та образливо чіплявся.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, кваліфікованого як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав в повному обсязі і показав суду, що 04 лютого 2024 року, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із обмежувальним приписом Фрунзівського районного суду Одеської області від 07.12.2023 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, прийшов до місця проживання ОСОБА_5 де вчинив з останньою сварку, обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та образливо чіплявся. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 04 лютого 2024 року біля 23 години 40 хвилин до її будинку в АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_3 де вчинив відносно неї сварку, обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та образливо чіплявся. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_3 була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, вислуханими показаннями потерпілої ОСОБА_5 , дослідженими письмовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

На підставі наданих в судовому засіданні показань потерпілої, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Згідно довідки лікаря нарколога, ОСОБА_3 на обліку не перебуває та за відповідною допомогою не звертався.

Відповідно довідки лікаря психіатра, ОСОБА_3 на обліку не перебуває та за відповідною допомогою не звертався.

Згідно довідки-характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства, так як він становить середній рівень небезпеки для суспільства.

При призначенні виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , до яких суд відносить визнання вини, суд вбачає за необхідне визначати покарання у мінімальному розмірі.

Судом встановлено, що вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.12.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які на час постановлення даного вироку не виконані.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України у цьому кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_3 після постановлення вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.12.2023 року, ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст.71 КК України та за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуте покарання за вказаним вироком у виді 200 годин громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому покарання суд також враховує положення ч.4 ст.71 КК України, а також роз`яснення, що містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (з наступними змінами), згідно яких при застосуванні правил ст.71 КК України судам належить ураховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому судом враховується, що згідно ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Отже, з урахуванням викладеного, обвинуваченому ОСОБА_3 остаточно слід призначити покарання у виді одного року та двадцять п`ять днів обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, приєднати невідбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.12.2023 року у виді 200 годин громадських робіт та з урахуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, визначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 1 (одного) року 25 (двадцятип`яти) днів обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирати, оскільки судом не встановлено підстав для його обрання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Виконання вироку в частині затримання засудженого ОСОБА_3 та доставки його до відповідної установи виконання покарання доручити відділенню поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області після набрання вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: