УХВАЛА

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 484/1027/23

провадження № 51-2191 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

установив:

відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до цього покарання, переведеного на підставі ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року та остаточно призначено останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

За результатами розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , оскаржуваною ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілої слід залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України. Також ці вимоги повинні бути чітко сформульовані, конкретизовані, викладені із врахуванням повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги, а також із дотриманням вимог ст. 433 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Вимоги потерпілої до суду касаційної інстанції не відповідають зазначеним положенням цього Кодексу.

Як убачається із змісту касаційної скарги, фактично не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій через суворість призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 , потерпіла порушує питання про їх зміну і просить касаційний суд за наслідками розгляду її скарги призначити засудженому покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства.

Проте, виклавши таким чином вимоги, потерпіла залишила поза увагою необхідність призначення засудженому остаточного покарання за сукупністю вироків, передбачене положеннями ст. 71 КК України, відповідно до вимог ч. 3 ст. 78 КК України.

Формулювання вимог до касаційного суду про зміну судових рішень фактично лише в частині основного покарання, без зазначення вимог щодо остаточного, позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості їх задоволення, не порушуючи положення ч. 2 ст. 433 КПК України, які надають право суду вийти за межі касаційних вимог.

Таким чином у прохальній частині скарги вимоги потерпілої не узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду оскаржуваних судових рішень.

Тому наявність вказаних недоліків перешкоджає відкриттю касаційного провадження за скаргою потерпілої.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілої необхідно залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції потерпілою має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3