Справа № 372/1534/24
Провадження 1-кс-380/24
ухвала

Іменем України

21 березня 2024 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 19.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.185 КК України, яке обґрунтовує тим, що слідчим відділом Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуальним керівництвом Обухівської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000600 від 19.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 19.03.2024 до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідомі особи чоловічої статі здійснили пошкодження належного йому майна шляхом підпалу горючою речовиною, а саме житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Крім цього, в ході здійснення досудового розслідування по матеріалах ЄРДР № 0000600 від 19.03.2024 по факту пошкодження майна в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідомі особи чоловічої статі здійснили крадіжку шести годинників та ювелірних виробів.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи результати проведення досудового розслідування, обставини вчинення кримінального правопорушення встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_7 можуть зберігатися речі, які можуть містити відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення.

Зволікання з проведенням обшуку вищевказаного домоволодіння, призведе до втрати доказів та відомостей, без яких неможливо об`єктивно та всебічно провести розслідування даного злочину.

Відтак, 19.03.2024 в період часу 18 год 06 хв. по 22 год. 31 хв., враховуючи існування невідкладного випадку, на підставі постанови про проведення невідкладного обшуку від 19.03.2024, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон належний ОСОБА_7 , а саме телефон марки «Iphone 13 mini» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету WAR1156446; мобільний телефон належний ОСОБА_8 , а саме телефон марки «Redmi (імеі 1: НОМЕР_4 , імеі 2: НОМЕР_5 ) з сім картками НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який поміщено до спеціального пакету WAR1156445; ноутбук марки «ASUS» модель «F540L», який поміщено до спеціального пакету WAR1720203.

Постановою слідчого від 20.03.2024 вищезазначені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, можуть зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Виходячи з того, що зазначені речі можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)Збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінально процесуального кодексу України, а саме: є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є доказами вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище зазначених речах та предметах шляхом проведення судових експертиз, виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вказане вище майно.

Беручи до уваги, що вищевказані вилучені речі, є матеріальними об`єктами, які можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000600 від 19.03.2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.185 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт (шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження), з метою збереження речових доказів, на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільного телефону належного ОСОБА_7 , а саме телефону марки «Iphone 13 mini» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету WAR1156446; мобільного телефону належного ОСОБА_8 , а саме телефону марки «Redmi (імеі 1: НОМЕР_4 , імеі 2: НОМЕР_5 ) з сім картками НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який поміщено до спеціального пакету WAR1156445; ноутбуку марки «ASUS» модель «F540L», який поміщено до спеціального пакету WAR1720203, які виявлено та вилучено 19.03.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1