КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1217/24
Провадження № 1-кп/177/152/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000129 від 15.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайськ Береславського району Херсонської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , 2013 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , 20.04.2024 о 08 год. 05 хв., знаходився поблизу магазину «Вулик», розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де допоміг ОСОБА_7 зняти кошти з банкомату, після чого передав останньому зняті грошові кошти в сумі 8000,00 грн, при цьому помилково належну ОСОБА_7 банківську карту залишив собі, а свою банківську картку передав ОСОБА_7 , так як вказані банківські картки візуально були схожі між собою.

У послідуючому, 24.04.2024, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_2 виявив у себе банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка не належить йому і в цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, які перебувають на рахунку ОСОБА_7 .

Так, 24.04.2024, приблизно о 16 год. 30 хв., завідомо знаючи, що банківська картка № НОМЕР_1 не належить йому, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення грошових коштів, прийшов до відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташований за адресою: вул. Ветеранів, буд. 2А в м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, де через термінал самообслуговування, використовуючи належну ОСОБА_7 банківську карту № НОМЕР_1 , завідомо знаючи код доступу до вказаної картки, указав номер свого мобільного телефону, як фінансовий номер, через додаток АТ КБ «ПриватБанк» - «Приват24» здійснив авторизацію від імені ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_2 маючи доступ до рахунків ОСОБА_7 , діючи від імені останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно умисно, із корисливих мотивів, 24.04.2024, о 17 год. 19 хв., здійснив переказ із належної ОСОБА_7 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 грошових коштів у сумі 5427,14 грн на банківську картку, відкриту на ім?я ОСОБА_2 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_8 заподіяно шкоду на суму 5427,14 грн.

ОСОБА_2 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, який продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 23.05.2024 між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та який, відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, отримав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілого ОСОБА_7 (а.с.10), та обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_6 , досягнута угода про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

Як слідує зі змісту угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_2 у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_6 , проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор ОСОБА_5 просила затвердити угоду, укладену між прокурором ОСОБА_9 , обвинуваченим ОСОБА_2 , його адвокатом ОСОБА_6 , яку вони підписали добровільно 23.05.2024. При цьому, потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, надав свою згоду на укладення цієї угоди. З узгодженою сторонами мірою покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_2 , надавши суду відповідну заяву.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками умисного таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_7 надав свою згоду на укладення угоди, а обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_2 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимості не має, не працевлаштований, має на утриманні малолітню доньку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та відсутності обтяжуючих.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, із урахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_2 щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість, частково відшкодував шкоду.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_2 не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрат у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475, КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.05.2024 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_7 , між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 15.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: картку «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.п.24-25) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: