У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000833,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7

на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 17.10.2002 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 04.12.2003 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільненого з місць позбавлення волі 12.08.2009 за відбуттям строку покарання;

- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 18.02.2010 за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільненого 09.09.2011 за відбуттям строку покарання;

- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 24.04.2012 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 05.08.2015 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 4 дні;

- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 31.03.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

- вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.07.2018, з урахуванням ухвали Херсонського апеляційного суду від 19.11.2018, за ст. 198 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 20 днів, звільненого 26.11.2018 за відбуттям строку відбуття покарання,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання обвинуваченим строк попереднього ув`язнення з 07.07.2023 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалено строк відбування покарання рахувати з моменту затримання - 07.07.2023. Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, з підстав недоведення, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги та доповнення.

Обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, зазначив, що судом не допитані співробітники патрульної поліції, охоронець та касир супермаркету.

Також вважає, що не взято до уваги його показання.

Окрім того, обвинувачений вказав, що прокурор не ознайомив його з матеріалами кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 вважає, що його доводи щодо прийняття і використання завідомо недопустимих доказів суд першої інстанції відхилив, що на його думку потягло за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що зафіксований хід та результати особистого обшуку обвинуваченого у протоколі затримання підозрюваного від 07.07.2023, вочевидь не відповідають дійсному порядку та реальним результатам проведеного слідчим обшуку. Суд першої інстанції оцінив зазначений протокол затримання, як доказ лише шляхом аналізу пояснень свідків, а не у відповідності з вимогам закону.

З протоколу затримання підозрюваного від 07.07.2023 вбачається, що початок його складання відбувся о 20:20. На той час захисник вже перебував із затриманим в кабінеті слідчого, про що є відповідна відмітка в протоколі. Процесуальну дію закінчено о 20:50. При цьому, сам обшук затриманої особи розпочався (про що було повідомлено слідчим) вже після початку складання протоколу, тобто вся процесуальна дія відбувалась виключно в присутності захисника. Жодних зауважень чи застережень, що процесуальна дія розпочиналась раніше, проводилась частково, а потім призупинялась, а згодом продовжувалась, протокол не містить. В ході обшуку затриманого будь-яких предметів, крім наявного в сумці дезодоранту АХЕ, не виявлено та не вилучено.

Цей факт підтвердив у судовому засіданні і понятий, якого було допитано в якості свідка та зазначив, що в його присутності в кабінеті слідчого обвинувачений дістав з кишені цигарки, дезодорант та фарбу для волосся. Через деякий час в кабінет слідчого прибув захисник, в присутності якого почали оформлювати документи.

На думку апелянта, показання свідка очевидно суперечать як фактичним обставинам справи, так із змісту протоколу затримання, в якому зазначено, що обвинувачений був одягнутий в футболку і спортивні штани, тобто його одяг не мав таких кишень, які дозволяють вмістити 3 таких предмети, як блок цигарок, коробку з фарбою для волосся та дезодорант, так і змісту протоколу, в якому відсутні відомості про перерви чи паузи у проведенні особистого обшуку.

Крім цього, зазначив, що прийнята до уваги судом версія розвитку і хронології зазначених подій суперечить іншим доказам - показанням свідків (працівників магазина «Велмарт») ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що обвинувачений після затримання біля касової зони магазину був приведений охоронцями до стійки адміністратора, де на їх вимогу поклав на цю стійку блок цигарок, фарбу для волосся і дезодорант. Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису також вбачається, що затримана в магазині особа очевидно кладе вищеописані речі на стійку, а після цього, знаходячись на вулиці разом із поліцейськими біля патрульного автомобіля, розмовляє по телефону, не маючи при собі жодної із зазначених предметів, що виключає вірогідність наявності цих речей при затриманому та можливість їх вилучення безпосередньо під час проведення обшуку затриманої особи.

Недопустимим, на думку захисника, є й інший, доказ - протокол огляду предметів від 08.07.2023, який по суті і встановлює характеристики та опис предметів, викрадення яких ставиться в вину обвинуваченому.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведений факт належності зазначеного в обвинувальному акті майна ТОВ «Фудком». Апелянт вважає, що жодними доказами не доведено, що потерпілим від даного кримінального правопорушення є ТОВ «Фудком», оскільки вказане спростовується дослідженою судом довідкою-рахунком від 07.07.2023, яка видана саме ТОВ «Фудком» та містить перелік та вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений. Зазначена довідка жодним чином не підтверджує саме належність перелічених в ній товарів ТОВ «Фудком», і сама довідка такої інформації не має, оскільки містить лише інформацію про назву і марку певних предметів, тобто не підтверджує, що ТОВ «Фудком» отримало у власність чи володіння зазначені в цьому документі предмети.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

07.07.2023 о 18:15 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні супермаркету «Велмарт» по АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрав товар, належний ТОВ «Фудком», на загальну суму 796 грн 06 коп.

Однак, ОСОБА_8 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий з викраденим майном працівниками охорони ТОВ «Фудком» поза касовою зоною.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та просив про закриття кримінального провадження, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника. Захисник ОСОБА_7 просив апеляційні скарги задовольнити.

Прокурор просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених судом обставин, підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді заперечував вину у вчиненні злочину та пояснив, що дійсно перебував в приміщенні магазину «Велмарт» разом зі своєю знайомою, де на її прохання взяв з полиць фарбу для волосся та блок цигарок, які поклав під свій одяг, маючи на меті в подальшому заплатити за них грошові кошти. Дезодорант він не брав, оскільки придбав його за декілька днів до цього, про що свідчить відповідний чек з магазину. Коли він проходив касову зону та хотів розрахуватися за цигарки та фарбу для волосся, то вищевказана жінка, тримаючи в руках пакет із цигарками та фарбою, пройшла касову зону, не розрахувавшись за них, а він стояв біля каси. Умислу на крадіжку не мав, оскільки не встиг розрахуватися за вказаний товар.

Проте, на переконання колегії суддів, доводи обвинуваченого та захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 позбавлені підстав.

Так, представник потерпілого ОСОБА_11 суду пояснив, що працює начальником охорони ТОВ «Фудком» в магазині «Велмарт». 08.07.2023 від охоронців супермаркету дізнався, що напередодні невідомий чоловік намагався здійснити крадіжку цигарок та дезодоранту, однак був затриманий та переданий поліції. В подальшому на запит поліції були надані відеозаписи з камер відеоспостереження супермаркету «Велмарт», на яких зафіксовано обставини вчинення крадіжки майна обвинуваченим, які були скомпоновані в один файл.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що працює адміністратором ТОВ «Фудком» в супермаркеті «Велмарт». 07.07.2023 близько 18:00 вона до адміністратора працівники охорони підвели обвинуваченого та попросили дістати товар з одягу. Обвинувачений виклав на стійку цигарки, дезодорант та фарбу. Разом з обвинуваченим підійшла невідома жінка, яка мала при собі пляшку горілки та сухарики. Того ж дня вона написала заяву до поліції з приводу вказаного факту.

Показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2023. Зі змісту заяви слідує, що ОСОБА_9 звернулася до поліції з приводу того, що 07.07.2023 близько 18:15 год. ОСОБА_12 намагався в умовах воєнного стану викрасти із супермаркету «Велмарт» по АДРЕСА_2 майно на суму 796 грн 06 коп, однак був затриманий працівниками охорони (а.п. 40).

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що у липні 2023 працював охоронцем в магазині «Велмарт» по АДРЕСА_2 . 07.07.2023 близько 18.00 год. він перебував на робочій зміні та на моніторі з камер відеоспостереження побачив невідомого чоловіка, яким є обвинувачений, який взяв на полиці блок цигарок та сховав їх у свої брюки. Також при перегляді відеозаписів він виявив, що чоловік взяв на інших полицях дезодорант та фарбу для волосся, які заховав у себе в сумці та під одягом. Вказаний чоловік був разом із жінкою. В подальшому, чоловік пройшов повз касову зону, залишивши там жінку, яка розраховувалася за сухарики та горілку, а сам направився до виходу з магазину, де саме ОСОБА_8 був зупинений ним та іншим охоронцем. Вони підвели обвинуваченого до стійки магазину, де запропонували витягти цигарки, на що останній погодився та дістав зі своїх брюк блок цигарок, які поклав на стійку. Були викликані працівники поліції, по приїзду яких обвинувачений дістав також фарбу для волосся та дезодорант, які намагався викрасти.

Свідок ОСОБА_13 надав суду показання про те, що працює молодшим інспектором УПП в Миколаївській області. 07.07.2023 близько 18.20 год. він разом з іншим патрульним Волошиним прибули за викликом до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по просп. Миру м. Миколаєва, де біля стійки адміністратора він побачив обвинуваченого, який тримав при собі в штанях блок цигарок та фарбу для волосся, а також дезодорант, та за повідомленням охорони магазину він намагався викрасти вказані предмети з магазину. Далі на місце події була викликана слідчо-оперативна група, яка займалася оформленням вказаної події.

Отже, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 співпадають щодо дати, часу та місця вчинення обвинуваченим злочину (07.07.2023 близько 18:20 магазину «Велмарт»).

Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілого - ОСОБА_11 , підтверджується, що блок цигарок, фарбу для волосся та дезодорант, які намагався викрасти ОСОБА_8 належали саме ТОВ «Фудком», працівниками якого вони на той час були.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що влітку 2023 року він разом з іншим чоловіком були запрошені до ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області в якості понятих. В їхній присутності в кабінеті слідчого обвинувачений дістав з кишені цигарки, дезодорант та фарбу для волосся. Через деякий час в кабінет слідчого прибув захисник, в присутності якого почали оформлювати документи.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.07.2023, місцем події встановлено приміщення супермаркету «Велмарт» по просп. Миру, 1/1, м. Миколаєва, в якому здійснюється продаж товарів, при огляді якого на стелажах виявлено цигарки «Вінстон XS» в блоках, дезодорант «СпортФреш», фарбу для волосся «Нейчерелс» (а.п.41-42).

Судом першої інстанції досліджено протокол затримання ОСОБА_8 від 07.07.2023, під час його особистого обшуку вилучено дезодорант «Axe Recharge» 150 ml, блок цигарок, в якому знаходилися 10 пачок сигарок марки «Winston», упаковка фарби для волосся «Palette naturals» (а.п. 43-45).

З протоколу огляду предмета від 08.07.2023 та фототаблиці до нього слідує, що слідчим оглянуто цигарки «Вінстон XSpression» 10 шт., фарба для волосся «Palette naturals» у відкритому стані, дезодорант «Axe. Спортфреш. Річардж», 150 мл, які були виявлені 07.07.2023 в ході обшуку затриманого ОСОБА_8 (а.п. 46-53).

На запит слідчого від 07.07.2023 представником потерпілого ОСОБА_11 надані диск з відеозаписом та документи, що підтверджують вартість викраденого майна (а.п. 57-58).

Згідно з довідкою-рахунком від 07.07.2023, виданою ТОВ «Фудком», вартість цигарок «Вінстон» в кількості 10 шт. становить 674 грн 24 коп., дезодоранту «РічарджСпортФрешЧол» 150 мл 67 грн 03 коп.; фарби для волосся «Нейчералс 10-2 Холод БлондПалет» - 54 грн 79 коп. (а.п. 168).

Згідно з розпискою представника ТОВ «Фудком» ОСОБА_11 від 10.07.2023, останній отримав на зберігання дезодорант «Ахе», фарбу для волосся «Palette», цигарки «Winston» 10 шт. (а.п.56).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 08.07.2023, слідчим був оглянутий DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження з супермаркету «Велмарт» по просп. Миру 1/1, м.Миколаєва, на яких зафіксовано чоловіка 35-45 років, одягненого у футболку зеленого кольору, чорні брюки, біло-чорні капці, головний убір чорного кольору, та з чорною сумкою через плече, що зайшов до торгової зали магазину, взяв на полиці дезодорант, сховав його до сумки та направився до іншої торгівельної зали. Після того, чоловік взяв з полиці предмет, схожий на фарбу для жіночого волосся, поклав його в ліву кишеню брюк та направився до іншої торгівельної зали. Біля полиці з тютюновими виробами чоловік оглядав цигарки, взяв з полиці блок цигарок та поклав собі до брюк, після чого направився до виходу з супермаркету. На наступному відеозаписі видно, як вказаний чоловік дістав зі штанів блок цигарок та поклав їх на прилавок, розташований за межами касової зони, після чого зафіксовано, як чоловік стояв на вулиці з працівниками поліції (а.п. 59-67).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Велмарт» встановлено, що на вказаному відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_8 , що останній не заперечував.

Отже, з відеозапису з камер відеоспостереження вбачається, що ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував в приміщенні супермаркету «Велмарт», брав та ховав під свій одяг і в сумку блок цигарок, фарбу для волосся та дезодорант, які знаходилися на полицях з товарами вказаного магазину.

Також, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які узгоджуються з даними відеозапису, підтверджують, що блок цигарок, дезодорант та фарбу для волосся виявлено у ОСОБА_8 , а не в пакеті жінки, що знаходилася разом з ним, та яка пройшла повз касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар.

Вказані докази у своїй сукупності доводять, що ОСОБА_8 вчинив замах на крадіжку вищевказаних блоку цигарок, фарби для волосся та дезодоранту на загальну суму 796 грн 06 коп, належних ТОВ «Фудком».

Досліджені судом першої інстанції докази повністю узгоджуються між собою, та при їх досліджені встановлено, що на місці вчинення кримінального правопорушення не було встановлено інших осіб, окрім обвинуваченого та потерпілого.

Суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника є способом захисту від висунутого обвинувачення та розцінює їх як спробу уникнення ОСОБА_8 покарання.

Обвинуваченого ОСОБА_8 затримано неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення та через невеликий проміжок часу з викраденим майном, яким він не встиг розпорядитися, оскільки був затриманий.

Отже, всупереч доводам апелянтів, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку.

Як слідує з доводів, наведених в апеляційних скаргах, аналогічні доводи обвинувачений та його захисник висловлювали під час судового розгляду в суді першої інстанції. І ці доводи належним чином перевірені, на усі доводи надана оцінка.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що DVD-R-диск з відеозаписом з магазину «Велмарт», а також довідка про вартість викраденого майна добровільно надані представником потерпілого ОСОБА_11 08.07.2023 у відповідь на запит слідчого СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2023.

Всупереч доводам захисника, кримінальний процесуальний закон не забороняє слідчому звертатися із запитом, а потерпілому у відповідь надавати органу досудового розслідування документи, що містять доказову інформацію. Звернення до слідчого судді для отримання ухвали про тимчасовий доступ до відповідних документів в даному випадку не є обов`язковим. Отже, DVD-R-диск з відеозаписом з магазину «Велмарт» за 07.07.2023 та довідка про вартість є допустимими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Є доведеним, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є ТОВ «Фудком», яке розташоване в супермаркеті «Велмарт» про пр. Миру, 1/1 в м. Миколаєві.

Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 підтверджується, що блок цигарок, фарбу для волосся та дезодорант, які намагався викрасти ОСОБА_8 , належали саме ТОВ «Фудком», працівниками якого вони на той час були.

З відеозапису з камер відеоспостереження вбачається, що ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував в приміщенні супермаркету «Велмарт», узяв з полиць відповідний товар, який сховав. Зокрема, дезодорант у сумочку, а блок цигарок та фарбу для волосся під одяг.

На переконання захисника, протокол затримання ОСОБА_8 не може бути допустимим доказом винуватості останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину через те, що в його присутності в обвинуваченого було вилучено лише дезодорант з наплічної сумки, а блок цигарок та фарба для волосся на момент його прибуття в кабінет слідчого вже знаходилися на столі службового кабінету. Однак, з запису відеоспостереження, показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 взяв на полицях магазину вищевказані дезодорант, блок цигарок та фарбу для волосся, які заховав у свою сумку та одяг та був затриманий з ними.

При цьому сам факт того, що блок цигарок та фарба для волосся були вилучені у ОСОБА_8 до приїзду захисника, але під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 останній не давав будь-яких показань слідчому, не узгодивши свою позицію із захисником, що могло б мати порушення його права на захист.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що в складеному протоколі затримання та проведення його особистого обшуку було описане саме те майно (блок цигарок, фарба для волосся та дезодорант), з якими він був доставлений з магазину «Велмарт».

Також суд першої інстанції критично оцінив твердження обвинуваченого про те, що він не мав умислу на крадіжку майна з приміщення магазину «Велмарт», оскільки він нібито мав при собі достатньо грошових коштів на банківській картці для оплати їх вартості та вказані предмети намагалася викрасти з магазину його знайома, пронісши їх повз касову зону у пакеті, оскільки ці доводи спростовані даними з запису камер відеоспостереження та показаннями свідків.

Зокрема з досліджених судом відеозаписів встановлено, що перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Велмарт», саме обвинувачений взяв на полицях дезодорант, який поклав в свою сумку.

Далі на іншій полиці він взяв фарбу для волосся, яку сховав у кишеню брюк, а блок цигарок він сховав всередину своїх спортивних брюк.

Спосіб, в який обвинувачений брав вказаний товар та ховав його під свій одяг та в сумку, вказує на наявність умислу на крадіжку вказаного майна. Крім того, з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які узгоджуються з даними відеозапису вбачається, що блок цигарок, дезодорант та фарба були виявлені саме при обвинуваченому ОСОБА_8 , а не в пакеті жінки, що знаходилася разом з ним та пройшла повз касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар.

Зазначені обставини однозначно вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв таємно з метою приховати свої дії від працівників магазину, що вказує на наявність у нього умислу саме на крадіжку майна.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом.

Зазначені обставини однозначно вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_8 в момент, коли брав на полицях дезодорант, фарбу для волосся та блок цигарок, діяв таємно з метою приховати свої дії від працівників магазину, що вказує на наявність у нього умислу саме на крадіжку вказаного майна.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

На думку колегії суддів, вина ОСОБА_8 доведена поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказав, що не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Судом апеляційної інстанції надана можливість обвинуваченому ОСОБА_8 ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, з чим останній скористався в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять апелянти.

Обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), обставин його вчинення, та даних про його особу.

Зокрема, достатньо враховані дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі. Крім того, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість, обвинувачений вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, тобто належних висновків для себе не зробив.

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що вирок є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування, про що просять апелянти. Тому, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3