ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1739/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшої слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002574 відомості до ЄРДР внесені 01.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, не одружений, не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не інвалід, не депутат, державні нагороди або пільги відсутні, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 старший слідчий СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується протоколами затримання підозрюваних; допитів свідків, потерпілого; огляду місця події; іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходу, не працює; незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою зміни ними викривальних показів.

Підозрюваний пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється, співпрацює із слідством, пройшов ВЛК та мав бути мобілізований, що свідчить про відсутність бажання переховуватися та залишити країну; проживає разом із матір`ю, яка працює та наразі забезпечує підозрюваного; має постійне місце проживання та реєстрації.

Захисник вважає, що ризики заявлені у клопотанні не мають високого ступеня і найсуворіший запобіжних захід є неспіврозмірним з огляду на характеризуючи дані останнього, визнання ним провини та співпрацю із органом досудвого розслідування.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується протоколами затримання підозрюваних; допитів свідків, потерпілого; огляду місця події; іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що як зазначено у клопотанні свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації у м. Києві, проживає разом із матір`ю, яка наразі утримує підозрюваного, відомості про наявність нерухомості у іншому місті або особистих збережень, які б давали змогу для переміщення відсутні.

Виходячи з практики ЄСПЛ слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку, що є єдиним обґрунтуванням такого ризику згідно клопотання про застосування запобіжного заходу, без врахування та оцінки інших факторів наведених вище.

Слідчий суддя вважає, що для обґрунтування вказаного ризику слідчому та прокурору необхідно було б врахувати особу підозрюваного, її матеріальний та сімейний стан, провести відповідний аналіз ймовірності ризику втечі з урахуванням оцінки всіх обставин, а за відсутності такого слідчий суддя вважає вказаний ризик не обґрунтованим.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

У клопотанні зазначено, що підозрюваний є раніше судимий за ч. 1 ст. 309 КК України, хоча відомості про це у додатках до клопотання відсутні і не надані у судовому засіданні. Підозрюваний не працює, вчинив злочин проти власності і як зазначив, що метою мало місце власне збагачення через скрутний матеріальний стан, тому слідчий суддя вважає, що ризик повторного вчинення злочину є і має високий ступень.

Що стосується впливу на потерпілого та свідків, то вірогідність зазначеного ризику слідчим та прокурором не вмотивовано, отже це дає підстави вважати, що такий ризик не має місця.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваної під вартою, не є обґрунтованим для забезпеченням кримінального провадження, з урахуванням обставин наведених вище. Зокрема, наявність одного ризику, який не має високого ступеня, унеможливлює застосування тримання під вартою, а тому слід розглянути альтернативні запобіжні заходи.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням наведеного, зокрема наявності одного ризику, характеризуючих даних підозрюваного, матеріального та сімейного стану, найбільш доцільним запобіжним заходом буде домашній арешт у певний період часу, що надасть змогу відповідного контролю за поведінкою підозрюваного, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.

Доводи клопотання про недієвість запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, а забезпечити відсутність контактів підозрюваного із учасниками кримінального провадження можливо шляхом покладення на підозрюваного відповідного обов`язку, вразі порушення якого запобіжний захід може бути змінено, що стимулюватиме підозрюваного вчиняти відповідні дії. Крім того, тяжкість покарання, як зазначено вище не може бути єдиним обґрунтуванням для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Обґрунтування недієвості інших запобіжних заходів, що викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає слушними.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

?не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20.00 до 07 .00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?за першим викликом прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду;

?утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, слідчого судді, прокурора, суду.

Роз`яснити підозрюваному про те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Після закінчення строку, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві, яка проводить досудове розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1