Справа № 758/2190/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, яке вилучено в ході обшуку 22.02.2024.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України о 12 год. 10 хв., 22.02.2024 затримано та цього ж дня повідомлено ОСОБА_6 про підозру у незаконному носінні, придбанні, збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у незаконному носінні, придбанні, збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 263 КК України.

22.02.2024 на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2024 (справа №758/1694/24) проведено обшук автомобіля «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: предмети схожі на частини зброї; автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та ключ до нього.

23.02.2024 слідчим Подільського УП ГУНП в м. Києві вилучене майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вилучені частини зброї ОСОБА_6 зберігав з метою подальшого збуту, які є предметом злочину, а транспортний засіб використовував для перевезення вогнепальної зброї під час збуту, який є знаряддям злочину.

Орган досудового розслідування вважає, що на вилучене в ході обшуку майно необхідно накласти арешт, оскільки незастосування накладення арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених. Також вказав про необхідність накладення арешту на автомобіль лише в частині обмеження у праві відчуження.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 щодо накладення арешту на предмети, схожі на зброю не заперечував, однак заперечив щодо накладення арешту на автомобіль навіть в частині заборони його відчуження, вказавши на те, що на утриманні підозрюваного є неповнолітні діти та йому необхідно користуватися автомобілем. Крім цього, вважає, що автомобіль не може бути речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України. Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч. 10, ч. 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001194, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

22.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2024 (справа №758/1694/24) проведено обшук автомобіля «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: предмети схожі на частини зброї; автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та ключ до нього.

Постановою слідчого від 22.02.2024 вилучені речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя має достатні підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, також є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що є належною правовою підставою для арешту вказаного майна.

З огляду на положення ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вказане вище майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження чи передачі вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим, у відповідності до ч.2 ст. 171 КПК України, доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, у зв`язку з чим накладення арешту на вказане майно є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження.

Разом з цим, в даному випадку обмеження права власності власника автомобіля на користування ним не буде співмірним завданням кримінального провадження, не виправдовуватиме цілі досудового розслідування та призведе до негативних наслідків для власника майна, а тому арешт на вилучений автомобіль слід накласти лише в частині обмеження права на його відчцуження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України , задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 22.02.2024 в ході обшуку автомобіля «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме :

на предмети схожі на частини зброї шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна;

на автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та ключ до нього, в частині заборони відчуження вказаного майна.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому, прокурору, третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Леся БУДЗАН