Дата документу 08.02.2024 Справа № 336/3532/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3532/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/432/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, до затримання офіційно не працював, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник-адвокат ОСОБА_9 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченим ухвалено рахувати з часу фактичного затримання з 03 лютого 2023 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України, зараховано у строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 03 лютого 2023 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 у дохід держави витрати на проведення судової криміналістичної експертизи від 07 квітня 2023 року № СЕ-19/108-23/4621-ХЗ у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає про те, що не згоден з правовою кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, та оскаржуваним вироком суду першої інстанції з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, на думку обвинуваченого, не взяв до уваги відеозапис з місця події злочину, який не було досліджено під час судового розгляду з невідомих причин. На цьому відеозаписі зафіксовано зокрема як потерпілий тричі заходив у кафе і тричі провокував обвинуваченого вийти з ним з кафе і тягнув його за руку у бік виходу. Це підтверджується поясненнями самого потерпілого під час судового розгляду. Крім того, потерпілий надавав пояснення, що в момент події злочину він перебував у стані алкогольної інтоксикації, у зв`язку з чим у нього була агресивна поведінка. Це також підтверджується показаннями свідка. Потерпілий перший наніс обвинуваченому удар в обличчя і зламав йому ніс як тільки вони разом вийшли з кафе на вулицю, що підтверджується висновком відповідної експертизи.

Обвинувачений зазначає про те, що не мав умислу на вбивство потерпілого і не бажав його смерті. Суд не врахував того, що потерпілий по статурі є більшим за нього. Також, обвинувачений стверджує, що після нанесеного потерпілим удару, у нього було лише бажання вирватись з рук останнього і уникнути побиття. Про наявність ножа у кармані він згадав та дістав його з метою налякати потерпілого та зупинити своє побиття, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Таким чином, обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити, перекваліфікувати діяння з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України; призначити ОСОБА_6 мінімальне покарання у межах, установлених санкцією ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, щопотерпілий спровокував сварку та бійку. Обвинувачений ОСОБА_6 не бажав сваритися/битися. Удар ножа був одиночним і завданим не прицільно під час бійки/боротьби. Потерпілий, тримаючи двома руками обвинуваченого за обидва передпліччя і одночасно зробивши крок до нього - обмежив ОСОБА_6 рух, зокрема правої руки, в якій знаходився ніж, і якою в цей момент обвинувачений зробив рух уперед. Тож потерпілий і скерував удар саме в місце заподіяння рани, у життєво важливий орган потерпілого ОСОБА_8 .

Після поранення потерпілого, обвинувачений, знаходячись поруч з потерпілим, маючи реальну можливість ще завдати удари ножем та наносити інші тілесні ушкодження, однак не вчинив жодних протиправних дій щодо останнього. А навпаки, побачивши, що потерпілому зле, склав ніж та поклав його в кишеню; переконався, що вживаються заходи, щоб відвернути настання для потерпілого шкідливих наслідків (свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 були біля потерпілого, які надають потерпілому допомогу, здійснюють виклик швидкої медичної допомоги), а потім покинув місце події. Усі ці елементи дають підстави зробити висновок, що обвинувачений діяв з непрямим умислом на спричинення смерті потерпілому.

При визначені строку покарання суд першої інстанції взяв до уваги, що до вчинення злочину ОСОБА_6 вів соціально корисний спосіб життя, був соціально адаптованим, суспільних норм та правил поведінки не порушував, неофіційно працював. ОСОБА_6 визнав зізнання у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого черев його м`якість; ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний з намаганням позбавити життя особи.

Вказаний злочин він вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор вважає, що у вчиненому злочині обвинувачений не розкаявся та намагався суд ввести в оману щодо фактичних обставин справи.

ОСОБА_6 суспільно-корисною працею не займається, веде антисоціальний обрав життя. Хоча обвинувачений є особою, яка в силу ст. 89 КК України є особою, яка раніше є не судимою, проте раніше він притягався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання є занадто м`яким.

Згідно з вироком суду, 03 лютого 2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля приміщення ТОВ «Гіперіон 2019», розташованого на території ринку «Меркурій», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чарівна, 56, під час раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому переріс у взаємну бійку, маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою реалізації свого протиправного злочинного умислу, тримаючи в правій руці складний, пружинний, туристичний ніж, наніс один удар вказаним ножем ОСОБА_8 у ліву частину грудної клітини в область серця, тобто життєво - важливого органу, тим самим спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_8 , згідно з висновком лікаря-судово-медичного експерта Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради № 367п від 10 березня 2023 року у вигляді:

- одиночного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з раною на рівні проекції 9-го ребра по середньо-ключичний лінії з ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, повне пересічення 9-го ребра, міжреберних судин, внутрішньої грудної артерії, діафрагми, жирових привісків перикарду без проникнення в порожнину серця з розвитком лівобічного гемотораксу (скупчення згустків і рідкої крові в лівій плевральній порожнині 2500мл + 300мл) які у гр. ОСОБА_8 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчиненого кримінального правопорушення, проте у подальшому був затриманий працівниками поліції.

Потерпілого ОСОБА_8 було своєчасно госпіталізовано та йому надано медичну допомогу, внаслідок чого він залишився живим.

Тим самим, ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вбивства потерпілого ОСОБА_8 , проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілому була вчасно надано медичну допомогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та підтримала апеляційну скаргу прокурора; потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та підтримав апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному заподіянні смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, та не погодився з кваліфікацією його дій.

Щодо обставин події дав такі показання. До 2014 року обвинувачений мешкав у м.Донецьк, звідки після початку АТО переїхав спочатку у м.Маріуполь, а потім у Запоріжжя, де до затримання мешкав без реєстрації. Періодично відвідував кафе на ринку «Меркурій» по вул.Чарівній, де вживав алкогольні напої, візуально знав деяких відвідувачів цього кафе, в тому числі потерпілого ОСОБА_8 , однак не був з ним знайомий та раніше не конфліктував. 03 лютого 2023 року у денний час він знаходився в згадуваному вище закладі, вживав горілку,на деякий час заснув за столом,а прокинувся від того,що за його стіл сів потерпілий та почав розмову образливого для обвинуваченого змісту. Під час цього словесного конфлікту вони з потерпілим висловлювались лайкою один на одного, потерпілий наполягав продовжити з`ясування відносин на вулиці, куди запрошував вийти обвинуваченому, однак ОСОБА_6 , не бажаючи загострення ситуації, пив у кафе каву. Потерпілий тричі заходив у кафе, пропонуючи обвинуваченому вийти на двір, а коли ОСОБА_6 вийшов, потерпілий став до нього обличчям, штовхав у груди, вдарив рукою в обличчя, схопив руками за куртку в області кистей. Обвинувачений пручався та намагався вирватись, однак не зміг цього зробити, висмикнувши праву руку, з внутрішньої кишені жилетки дістав ніж, який зазвичай носив із собою, з наміром налякати потерпілого та у такий спосіб зупинити бійку. В цей момент потерпілий зробив рух назустріч обвинуваченому, ніж потрапив у ліву частину його тіла, після чого потерпілий відпустив обвинуваченого і присів. Обвинувачений звернувся до перехожих із проханням викликати «швидку», сів у маршрутку і поїхав на Космос, де, оглянувши ніж, виявив сліди крові, ніж витер, сховав у кишені. Розуміючи, що сталося щось погане, на маршрутці повернувся у Шевченківський район, де згодом був затриманий, ніж у нього вилучили.

Не заперечував, що за викладених в обвинуваченні обставин спричинив потерпілому ОСОБА_8 ножем тілесні ушкодження в область серця.

Водночас, не погоджуючись з кваліфікацією його дій, показав, що застосував до потерпілого ніж, оскільки той більш фізично розвинений, вище зростом та важчий за вагою, тому мав перевагу над ОСОБА_6 . Потерпілий спровокував конфлікт, першим застосував до обвинуваченого фізичне насилля, а саме руками хапав за одяг, порвав рукав на куртці, наніс удар в область обличчя та зламав ніс ОСОБА_6 , через що останній захищався від дій потерпілого, його умисел був спрямований на припинення насильницьких дій з боку ОСОБА_8 у спосіб налякати демонстрацією ножа, а не позбавлення його життя.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на фактично не визнання своєї вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, вина останнього при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 03 лютого 2023 року у денний час він завітав у кафе на ринку «Меркурій», де на той час перебував обвинувачений ОСОБА_6 , якого потерпілий раніше вже бачив у цьому закладі, але вони не спілкувались. Обвинувачений спав, спираючись на стіл, потерпілий випив 100 гр горілки, присів до ОСОБА_6 , який в той момент прокинувся. Між ними виник конфлікт, обвинувачений на адресу потерпілого висловився нецензурною лайкою, ОСОБА_8 у відповідь обізвав обвинуваченого та запропонував вийти з приміщення кафе на вулицю. Перебуваючи біля вхідної двері у кафе, потерпілий та обвинувачений стояли обличчям один до одного, обвинувачений вчепився руками у потерпілого, тримаючи його за руки в області передпліччя. Потерпілий пручався і звільнив ліву руку, обвинувачений одразу наніс йому удар в ліву частину тіла ножем, який потерпілий вперше побачив в той момент, коли ОСОБА_6 висмикнув його з тіла ОСОБА_8 . Потерпілий відчув сильний біль в області серця, слабкість, зрозумів, що втрачає кров, зміг кілька метрів пройти до зупинки, де ліг на землю, з мобільного телефону повідомив дружину про те, що сталося, надалі був госпіталізований, переніс операцію на серці.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_8 є її чоловіком. 03 лютого 2023 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_8 зателефонував їй та повідомив, що його вдарили ножем у серце, він знаходиться на зупинці «Заводська», куди вона прийшла через 10 хвилин. На місці події вже була «швидка», її чоловіку надавали допомогу, а згодом доставили у лікарню та прооперували. ОСОБА_8 був весь у крові, говорив про сильний біль, інші обставини події свідку невідомі.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що взимку 2023 року, більш точну дату не пам`ятає за давністю подій, він на маршрутному автобусі десь о 15.00 год. прибув на зупинку «Заводська», де вийшов з автобуса і на відстані 6 метрів побачив конфлікт між двома незнайомими чоловіками, якими є потерпілий та обвинувачений. Вони сварились, тримались один за одного, обвинувачений однією рукою утримував потерпілого, а іншою рукою з внутрішнього кармана дістав ніж і ним наніс удар ножем потерпілому, після чого останній почав падати, а обвинувачений з місця події втік.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він періодично відвідує кафе «Алдан» на зупинці «Заводська», де кілька разів бачив обвинуваченого та потерпілого, але особисто з ними не знайомий. У день згадуваних надалі подій він у денний час завітав до цього закладу, де на той час вже перебували потерпілий та обвинувачений, потерпілий кричав на обвинуваченого з використанням лайки, а обвинувачений пив каву, на потерпілого не реагував. Надалі потерпілий та обвинувачений сварились між собою протягом 2-3 хвилин, після чого вдвох вийшли на вулицю, що надалі між ними відбувалося, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що в день згадуваних далі подій, дату яких вона не пам`ятає, разом із знайомим ОСОБА_11 вони після 14.00 год. зайшли у кафе «Алдан», де за одним із столів на той час сидів обвинувачений ОСОБА_6 , який був напідпитку, зайняли вільний стіл. Приблизно о 15.00 год. у кафе завітав потерпілий ОСОБА_8 , сів за стіл до обвинуваченого, між ними виникла сварка, тому бармен попрохала їх вийти на вулицю, що вони і зробили. Через кілька хвилин свідок теж вийшла на вулицю з цигаркою, знаходилась на відстані приблизно 5 метрів від обвинуваченого і потерпілого, які стояли обличчям один до одного, їх розмова відбувалась на підвищених тонах протягом кількох хвилин, після чого потерпілий впав, а обвинувачений побіг через дорогу. Потерпілий підняв руку, у нього йшла кров, бармен кафе викликала поліцію та «швидку», після прибуття поліції свідків опитували про обставини події.

Свідок ОСОБА_11 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що в день згадуваних далі подій, дату яких не пригадує, вони з ОСОБА_19 завітали у кафе, де також відпочивали обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 . Між ними виникла словесна перепалка, потім вони вийшли з кафе на вулицю, майже одразу за ними вийшла ОСОБА_19 курити. Крізь скло вхідної двері у кафе свідок бачив, що відбувається на вулиці, а саме, що обвинувачений та потерпілий стояли обличчям один до одного, потім ОСОБА_8 впав, ОСОБА_19 покликала свідка вийти. Коли ОСОБА_11 вискочив на вулицю, ОСОБА_6 вже поряд не було, ОСОБА_8 майже лежав на землі, в області грудної клітини зліва на курточці у нього була кров, свідок підтягнув потерпілого до стіни кафе та викликав «швидку», допоміг погрузити потерпілого на ноші.

Також суд першої інстанції дослідив такі документи:

- протокол огляду місця події від 03 лютого 2023 року, відповідно до якого слідчим СВ відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області був проведений огляд місця події, яким є ділянка місцевості напроти входу у кафе по вул.Чарівній 56 в м.Запоріжжі , а також приміщення кафе за вказаною адресою;

- довідки та виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2103, згідно з якими ОСОБА_8 знаходився на лікуванні з 03 лютого 2023 року по 09 березня 2023 року з основним діагнозом:проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, поранення серця, внутрішньої грудної артерії, міжреберних судин, поранення діафрагми. Супутні захворювання та ускладнення: травматичний гемоторакс зліва 3ст., дихальна недостатність 1 ст., алкогольне сп`яніння;

- висновок експерта від 10 березня 2023 року №367п, відповідно до якого одиночне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з раною на рівні проекції 9-го ребра по середньо-ключичній лінії з ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, повне пересічення 9-го ребра, міжреберних судин, внутрішньої грудної артерії, діафрагми, жирових привісків перикарду без проникнення в порожнину серця з розвитком лівобічного гемотораксу (скупчення згустків і рідкої крові в лівій плевральній порожнині 2500мл + 300мл) у гр. ОСОБА_8 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Враховуючи розміри шкірної рани, проникаючий характер ушкодження, переважання глибини рани над її довжиною, дане поранення утворилось від одного травматичного впливу предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Давність утворення ушкодження не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації. Найбільш вірогідне взаємне розташування між потерпілим та особою, яка спричинила тілесні ушкодження могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла для її травмування. Враховуючи характер та тяжкість ушкодження, утворення його власною рукою, вважається малоймовірним;

- протокол проведення впізнання за фотознімками від 04 лютого 2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_17 показав, що серед пред`явлених осіб на фото № 4 впізнає чоловіка, який 03 лютого 2023 року приблизно о 16.00 год., перебуваючи біля ЗГТ «Заводська» по вул.Чарівна 56 в м.Запоріжжі ножем спричинив тілесні ушкодження;

- довідка до протоколу впізнання, згідно якої на фото № 4 зображено ОСОБА_6 ;

- протокол проведення впізнання за фотознімкамивід 04 лютого 2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_19 показала, що серед пред`явлених осіб на фото № 2 впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який 03 лютого 2023 року, перебуваючи поряд із закладом »Алдан» на ринку «Меркурій» по вул.Чарівна в м.Запоріжжі, спричинив ножове поранення чоловіку на ім`я ОСОБА_8 ;

- довідка до протоколу впізнання, де на фото № 2 зображено ОСОБА_6 ;

- протокол проведення впізнання за фотознімкамивід 04 лютого 2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_11 показав, що серед пред`явлених осіб на фото № 3 впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який 03 лютого 2023 року, поряд з кафе «Алдан» спричинив ножове поранення чоловіку на ім`я ОСОБА_8 , та згідно з довідкою до протоколу впізнання, на фото № 3 зображено ОСОБА_6 ;

- протокол затримання від 04 лютого 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України 03 лютого 2023 року о 20.01 годині, при проведенні особистого обшуку вилучено одяг, мобільний телефон, тканевий чохол, в якому знаходився розкладний ніж (з кнопкою для викидання клинка леза), з нашаруванням РБК;

- висновок експерта від 07 квітня 2023 року № СЕ-19/108-23/4621-ХЗ, згідно з яким вилучений під час затримання ОСОБА_6 ніж розкладний з кнопкою для викидання леза до холодної зброї не відноситься, а є складним, пружинним, туристичним ножем, виготовлений промисловим способом та відноситься до ножів господарсько-побутового призначення;

- постанова слідчого, якою речові докази по кримінальному провадженню визнані, серед іншого, ніж розкладний з кнопкою для викидання леза, вилучений під час затримання обвинуваченого ОСОБА_6 .

При огляді речових доказів в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме цим ножем 03 лютого 2023 року він спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_8 ;

- висновок експерта від 13 лютого 2023 року №462, згідно з яким кров від потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновок експерта від 16 лютого 2023 року № 506, згідно з яким кров від обвинуваченого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО». В крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.;

- висновок експерта від 27 лютого 2023 року № 552, відповідно до якого визначено, що при судово-цитологічному дослідженні складного ножа (об`єкти №2, 3) встановлена наявність крові людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 ;

- протокол проведення слідчого експерименту з матеріалами відеозапису від 15 березня 2023 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 03 лютого 2023 року між ним та обвинуваченим в приміщенні кафе по вул.Чарівній, 56 виник словесний конфлікт, в процесі якого обвинувачений, знаходячись до нього обличчям, правою рукою наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітини зліва, після чого потерпілий відчув сильний біль. Носій з відеозаписом слідчого експерименту, який є додатком до відповідного протоколу, був оглянутий у судовому засіданні, під час відеозапису зафіксовано, що перебуваючи на місці події, потерпілий із залученням статиста вказав обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- висновок експерта № 487/к, згідно з яким, не виключається можливість утворення виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_8 , за показаннями останнього, зазначеними у наданій стенограмі показань до слідчого експерименту за участю потерпілого. Характер, кількість та локалізація встановленого тілесного ушкодження відповідає характеру, кількості та локалізації зазначеного травматичного впливу, що наданий у стенограмі показань до слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 ;

- протокол проведення слідчого експерименту з матеріалами відеозапису від 20 березня 2023 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 03 лютого 2023 року між ним та потерпілим в приміщенні кафе по вул.Чарівній біля ринку «Меркурій», де він вживав горілку, виник словесний конфлікт, який спровокував потерпілий. В процесі конфлікту вони ображали один одного нецензурною лайкою, після чого за наполяганням потерпілого вийшли з приміщення кафе на вулицю. Потерпілий першим вдарив обвинуваченого у грудну клітину, в ніс, в ногу, схопив за куртку. Намагаючись вирватись, обвинувачений порвав рукав власної куртки, але потерпілий його не відпустив. Звільнивши від захвату праву руку, обвинувачений з правого карману безрукавки дістав ніж на кнопці, нажав кнопку, діставши лезо, потерпілий зі словами: «У тебя еще и нож» зробив крок до обвинуваченого та опинився на ножі. Лезо ножа прийшлося потерпілому в ліву частину тіла, він сів або впав, обвинувачений гукнув викликати швидку, сів у маршрутку та поїхав на Космос. Ніж в цей час був у нього, згодом оглянувши його, ОСОБА_6 побачив кров, ніж витер, налякався наслідків та повернувся маршруткою у Шевченківський район, де його в цей же день затримали, ніж вилучили.

Носій з відеозаписом слідчого експерименту, який є додатком до відповідного протоколу від 20 березня 2023 року, був оглянутий у судовому засіданні, під час відеозапису зафіксовано, що перебуваючи на місці події, обвинувачений із залученням статиста вказав обставини та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому;

- висновок експерта №486/к, згідно з яким, слід вважати за можливе утворення тілесного ушкодження у гр. ОСОБА_8 за механізмом, на який вказує гр. ОСОБА_6 під час слідчого експерименту від 20 березня 2023 року. Дане ушкодження у гр. ОСОБА_8 утворилось не менше, ніж від одного травматичного впливу предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 938 від 04 лютого 2023 року (час обстеження 02.45 год.), згідно з яким, ОСОБА_6 перебуває у стані гострої інтоксикації алкоголем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне спростовуються вказаними доказами.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.15 КК України та п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, діяння передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому, якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

З вироку суду убачається, що при кваліфікації дій обвинуваченого судом першої інстанції було враховано фактичні обставини провадження, в т.ч. обставини, що передували вчиненню злочину, зокрема, виниклий між обвинуваченим та потерпілим конфлікт, обстановку вчиненого правопорушення, обране обвинуваченим знаряддя злочину - ніж, характер та локалізацію заподіяного потерпілому тілесного ушкодження - в область життєво-важливого органу, а також поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, а саме те, що останній з місця вчинення злочину втік, не надавши потерпілому жодної допомоги та не пересвідчившись в тому, що таку допомогу можуть надати інші особи.

Вищевказані обставини у сукупності, на думку колегії суддів, вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, направленим саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , а смерть останнього не настала з причин, що не залежали від волі обвинуваченого - через те, що потерпілого було своєчасно доставлено до лікарні, де йому надано кваліфіковану медичну допомогу.

При цьому швидку медичну допомогу для потерпілого викликано третіми особами - свідками у провадженні.

Твердження обвинуваченого про те, що він, залишаючи місце події, попрохав перехожих викликати швидку, нічим не підтверджуються та суперечать фактичним обставинам провадження, встановленим судом на підставі досліджених доказів.

Окрім того, виходячи з опису ушкоджень, встановлених у потерпілого при судово-медичній експертизі, удар потерпілому був нанесений із достатньою силою, що поряд з іншим (в т.ч. з показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_17 ) спростовує твердження сторони захисту про те, що потерпілий сам натикнувся на ніж, зробивши рух назустріч обвинуваченому, який нібито лише хотів налякати потерпілого цим ножем.

Отже, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не мав умислу на умисне вбивство потерпілого, спростовуються наведеними вище доказами, в т.ч. показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , висновком експерта №367п від 10 березня 2023 року тощо.

Доводи сторони захисту про те, що з боку потерпілого по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 також мала місце протиправна поведінка, а саме те, що потерпілий наніс удар обвинуваченому в обличчя та внаслідок чого зламав йому ніс, не спростовують вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що ніж він дістав з кишені з метою налякати потерпілого, а не з умислом вбити останнього, не є переконливими, з підстав, наведених вище. Окрім того, згідно з показаннями потерпілого, він побачив ніж, лише після того як обвинувачений після завдання удару діставав ніж з його тіла. З показань потерпілого та свідка ОСОБА_17 убачається, що обвинувачений не погрожував ножем потерпілому, а наніс удар потерпілому ножем одразу як дістав цей ніж з кишені.

При цьому, показання свідка ОСОБА_17 повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, наданими в тому числі і при апеляційному розгляді, згідно з якими, після нанесення удару ножем потерпілому обвинувачений ще вдарив потерпілого, який вже лежав на землі, ногою по тулубу.

Посилання захисника на те, що обвинувачений мав реальну можливість продовжувати завдавати удари потерпілому, але цього не зробив, що, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілого, не є слушними, виходячи з обставин вчиненого правопорушення, а саме того, що, обвинувачений виконав усі дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого, а саме, як вказано вище, обвинувачений із достатньою силою, цілеспрямовано, за допомогою ножа завдав удар потерпілому в область життєво-важливого органу, після чого втік з місця вчинення злочину, залишивши потерпілого, а смерть останнього не настала не завдяки діям обвинуваченого, а через те, що інші особи викликали швидку медичну допомогу та потерпілого вчасно доставлено до лікарні, де йому була надана медична допомога.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції статті, за якою його засуджено, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та його фактичних обставин, в т.ч. поведінки самого потерпілого, даних про особу обвинуваченого, який постійного місця проживання не має, неофіційно працював, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом враховано зізнання у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас, судом обґрунтовано враховано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення останнім злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк.

При цьому суд врахував, що до вчинення злочину обвинувачений вів соціально корисний спосіб життя, був соціально адаптованим, суспільних норм та правил поведінки не порушував, неофіційно працював.

Викладене ніким не спростовано.

На думку колегії суддів, враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене останньому покарання, з огляду на його вид та строк, неможна вважати як надто м`яким так і надто суворим.

Це покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг не убачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4