Справа № 947/5081/24
Провадження № 1-кс/947/5917/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власниці майна ОСОБА_4 , представника власниці майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , представника КНП «ЦПМСД №3» ОМР адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332, ч.2 ст. 369-2 КК України.

Слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке було виявлено та тимчасово вилучено 06.02.2024 року y ході пpoведення обшуку у комунально-некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: АДРЕСА_1 , де працює сімейний лікар ОСОБА_4 , перелік якого зазначено у резолютивній частині клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про наступне.

В ході проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_8 , який має хронічні захворювання звертався до медико-соціальної експертної комісії (далі-МСЕК) з метою підтвердження інвалідності, на що отримував відмову у зв`язку з недостатністю документів.

На початку грудня 2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 звернувся за консультацією до лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3». Амбулаторія № 3 ОСОБА_4 з приводу наявності в нього хронічних хвороб та його направлення з цих підстав до МСЕК для підтвердження інвалідності із роз`ясненням відповідного порядку та переліку повного пакету документів, які є обов`язковими для такого звернення, з метою проходження експертизи.

Під час розмови ОСОБА_8 з лікарем ОСОБА_4 , остання маючи умисел на отримання неправомірної вигоди в розмірі від 800 до 1200 доларів США, діючи всупереч взятих на себе службових обов`язків, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення в ході розмови повідомила, що вона допоможе ОСОБА_8 підготувати повний пакет медичних документів, однак завірила, що пройти медико-санітарну експертизу та підтвердити групу інвалідності можливо лише після здійснення впливу на керівництво МСЕК.

При цьому ОСОБА_4 , для забезпечення більш сприятливих умов для вчинення нею неправомірних дій, вказала ОСОБА_8 про необхідність проходження додаткових обстежень для отримання актуальних результатів аналізів, на підставі яких подальшому буде складено відповідний висновок щодо стану його здоров`я.

Так, 26.12.2023 року під час особистого прийому, лікар ОСОБА_4 , отримала від ОСОБА_8 його медичні документи та залишила їх у себе для подальшого вивчення.

Разом з тим, під час вказаної зустрічі з метою подальшого вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 видала ОСОБА_8 направлення на госпіталізацію до Багатопрофільного медичного центру «Одеського національного медичного університету» у ревматологічне відділення за адресою: АДРЕСА_2 , та надала вказівку останньому прийти до неї після проходження лікування з відповідними документами.

Надалі, 03.01.2024 року ОСОБА_8 з`явився на призначений лікарем

ОСОБА_4 прийом, під час якого остання повідомила, що для більш ретельного вивчення наданої ОСОБА_8 медичної документації їй потрібен додатковий час, тому залишить їх у себе, однак запевнила ОСОБА_8 , що за умови надання їй неправомірної вигоди в розмірі від 800 до 1200 доларів США, в залежності від тяжкості зазначених діагнозів у документах, вона зможе здійснити вплив на прийняття посадовими особами медико-соціальної експертної комісії відповідного позитивного рішення про підтвердження групи інвалідності.

В період часу з 11 по 18 січня 2024 року ОСОБА_8 на підставі виданого лікарем ОСОБА_4 направлення та за її вказівкою пройшов стаціонарне лікування у ревматологічному відділення Багатопрофільного медичного центру «Одеського національного медичного університету» за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши виписний епікриз із зазначенням діагнозу та результатами аналізів пройдених досліджень.

Після чого, 19.01.2024 року ОСОБА_8 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_4 , надав останній виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 257 Багатопрофільного медичного центру «Одеського національного медичного університету», для підготовки нею відповідних документів з метою проходження лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) в Одеські міській поліклініці №20, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 .

Надалі, 22.01.2024 року ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_8 , про те, що останньому необхідно з`явитись до неї на прийом 24.01.2024 року о 08:30 годині, для отримання направлення на проходження лікарсько-консультативної комісії.

У подальшому, 24.01.2024 року о 08:30 годині, за попередньою домовленістю ОСОБА_8 зустрівся з лікарем ОСОБА_4 , біля входу до поліклініки № 20 за адресою: АДРЕСА_3 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 , передала ОСОБА_8 направлення на проходження лікарсько-консультативної комісії, зазначивши, що після її проходження він має з`явитись до неї та надати висновок з метою підготовки документів для подальшого проходження МСЕК.

Згідно наданого направлення лікаря ОСОБА_4 , в період з 24 по 26 січня 2024 року ОСОБА_8 пройшов лікарську-консультативну комісію.

Після чого, 29.01.2024 року близько 14:00 годин ОСОБА_8 , виконуючи вказівку лікаря ОСОБА_4 , з`явився за місцем її роботи та передав їй висновок лікарсько-консультативної комісії для подальшого оформлення відповідних документів проходження МСЕК.

Надалі, 05.02.2024 року об 11:00 годині, у телефонній розмові ОСОБА_8 з ОСОБА_4 , остання повідомила, що направлення готове та він може його забирати, прибувши до неї.

05.02.2024 року близько 14:00 ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 прибув до приміщення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3». Амбулаторії № 3, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , однак у приймальній ОСОБА_8 невідомий працівник повідомила, що лікар ОСОБА_4 виїхала на терміновий виклик та видала відповідні документи підготовлені раніше ОСОБА_4 , а сааме: направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) з додатками.

В подальшому у період часу з 11:11 години по 11:19 годину 06.02.2024 року ОСОБА_8 отримав від лікаря ОСОБА_4 у кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «Whats App» з акаунту НОМЕР_1 , на акаунт НОМЕР_2 повідомлення, зі змісту якого вбачається роз`яснення порядку подальшого звернення до МСЕК для проходження експертизи та очікуваний розмір неправомірної вигоди за підготовку пакету документів та вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у розмірі 1800 доларів США з одночасним направленням номеру власної банківської карти банку «Monobank» № НОМЕР_3 .

Так, о 14:54 годині, цього ж дня, ОСОБА_8 прибув у відділення банку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_5 та на виконання вказівки ОСОБА_4 надіслав грошовий переказ у розмірі 67 140 гривень, що на момент направлення було еквівалентно сумі неправомірної вигоди у розмірі 1800 доларів США на карту, реквізити якої надала ОСОБА_4 , за вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Таким чином 06.02.2024 року о 14:54 год., лікар ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення одержала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 1800 доларів США за вплив на прийняття рішення особами з числа невстановлених посадових осіб Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Після цього неправомірні дії ОСОБА_4 було припинено працівниками правоохоронних органів.

За викладених обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 06.02.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

06.02.2024 року в період часу з 15 години 05 хвилин по 18 годину 34 хвилини, з метою збереження майна, а сааме: речових доказів вчинення неправомірних дій, у зв`язку з наявними підставами вважати, що підозрювана може знищити або спотворити речові докази для уникнення покарання, слідчим з урахуванням добровільної згоди керівника Комунально-некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» було проведено огляд (обшук) у службовому кабінеті №5 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» розташованому за адресою: АДРЕСА_4 де здійснює свою професійну діяльність сімейний лікар ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому було виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме:

-мобільний телефон марки IPHONE XR, який належить ОСОБА_4 пін-код невідомий IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ОСОБА_9 НОМЕР_6 . Телефон знаходиться у сріблясто-прозорому чохлі з корпусом білого кольору;

-мобільний телефон марки IPHONE 8RLUS без пін-коду, робочий телефон ОСОБА_4 , IMEI НОМЕР_7 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_8 . Телефон знаходиться у зеленому чохлі з корпусом чорного кольору;

-мобільний телефон марки Redmi, який знаходився у шухляді стола лікаря ОСОБА_4 Model: НОМЕР_9 RN4G пін-код невідомий;

-три банківські картки, а саме: НОМЕР_10 ; Ukrgasbank НОМЕР_11 ; Приват Банк НОМЕР_12 ;

-грошові кошти номіналом: 2 купюри номіналом 1000 гривень у кількості 2 шт; 2 купюри номіналом 500 гривень у кількості 2 шт; 1 купюра номіналом 200 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 100 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 50 гривень у кількості 1 шт.;

-медична документація ОСОБА_8 , а саме: виписка з прийому хворого 26.12.2023 на 1 арк; виписка з прийому хворого 03.01.2024 на 1 арк; виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 2 шт. на 1 арк; направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК);

-медичні картки та документи амбулаторних хворих в тому числі і направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), які знаходились в особистій сумці ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_10 на 24 арк.; ОСОБА_11 на 5 арк.; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 на 4 арк.; ОСОБА_18 на 3 арк.; ОСОБА_19 на 8 арк.; ОСОБА_20 на 11 арк. та медична картка; ОСОБА_21 на 8 арк.; ОСОБА_22 на 3 арк. та медична картка; ОСОБА_23 на 13 арк.; ОСОБА_24 на 4 арк.; ОСОБА_25 на 76 арк.; ОСОБА_26 на 7 арк.; ОСОБА_27 на 32 арк.; ОСОБА_5 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та медична картка; ОСОБА_16 на 15 арк., а також документи ОСОБА_33 на 5 арк., які знаходилися у одному файлі з грошовими купюрами номіналом 500 гривень у кількості 2 шт.

Постановою слідчого від 07.02.2024 року вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами, з посиланням на те, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Після чого, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області та накладено арешт на майно, вилучене 06.02.2024 року в ході проведення обшуку комунально-некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» за адресою: АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою вирішено повернути інше майно власникам, а саме: медичні картки та документи амбулаторних хворих в тому числі і направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), які знаходились в особистій сумці ОСОБА_4 .

Одеським апеляційним судом 15.04.2024 року частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року, в кримінальному провадженні №0001526 від 14.12.2023 року, якою накладено арешт на частину майна, яке було вилучене 06.02.2024 року в ході проведення обшуку у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 63/1 у кабінеті №5, скасовано ухвалу слідчого судді та постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення вищевказаного обшуку у кабінеті № 5, де працює сімейний лікар ОСОБА_4 , відповідно до переліку викладеного в клопотанні, повернуто прокурору для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали на протязі 72 семи десяти двох годин, з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Слідчий зазначає про те, що повний текст ухвали Одеського апеляційного суду було отримано об 11:00 годині 23.04.2024 року.

Наразі, слідчий зазначає про те, що недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали Одеського апеляційного суду, нею своєчасно усунуто в повному обсязі, а тому вона повторно за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні:

- прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на майно підтримав, посилаючись на те, що обшук було проведено на підставі добровільної згоди директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР ОСОБА_34 та не потребує ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Звернув увагу на те, що у зв`язку із тим, що сторона захисту посилалася на показання свідків ОСОБА_35 і ОСОБА_36 , які начебто свідчать про неправомірні дії з боку працівників правоохоронних органів під час проведення слідчих і процесуальних дій, стороною обвинувачення зазначені свідки були допитані. Долучив протоколи допитів вказаних свідків у судовому засіданні. На думку прокурора, вивченням допиту свідка ОСОБА_35 не вбачається порушень з боку працівників правоохоронних органів, адже свідок говорить, що до кабінету зайшла слідча і працівники СБУ, після того вийшли всі окрім працівника СБУ, однак відповідно відеозапису слідчої дії слідча під безперервний відеозапис зайшла до приміщення амбулаторії з вулиці і далі запис вівся безперервно. Крім того, зверну увагу на те, що свідок повідомляє, що зі слів ОСОБА_4 , їй щось підкинули, однак не вказує хто підкинув і що саме. Також свідок повідомляє, що працівники правоохоронних органів комусь погрожували, когось примушували до видалення відеозаписів з камер спостереження, що все це відбувалось декілька годин, що за цим всім спостерігали як ОСОБА_4 , так і вона і захисник і керівництво амбулаторії, однак жодна з цих осіб не звернулась до правоохоронних органів для фіксації неправомірних дій, що може свідчити про те, що порушення з боку правоохоронних органів насправді е відбувались. Доводи свідка ОСОБА_37 про те, що пацієнт ОСОБА_38 , на відміну від всіх інших пацієнтів дивно себе поводився раніше, задавав якісь питання, спростовуються протоколом огляду іншого телефону ОСОБА_4 , відповідно до якого вона неодноразово вела бесіди з іншими особами та пацієнтами щодо допомоги у проходженні експертизи в МСЕК та щодо допомоги в інших питаннях пов`язаних з її діяльністю, за можливу грошову винагороду. Також це підтверджується і матеріалами проведених НСРД, під час яких зафіксовано спілкування ОСОБА_39 з Ларіним. Те ж саме стосується і показань свідка ОСОБА_36 , які спростовуються матеріалами НСРД і протоколом огляду телефону ОСОБА_4 . Також, на думку прокурора, тривале заперечення сторони захисту проти накладення арешту на майно, яке начебто підкинуто невідомими особами, свідчить про те, що таке майно належить саме підозрюваній і його ніким не підкинуто, а сторона захисту лише використовує всі можливі способи для визнання речових доказів недопустимими. Однак, якщо майно не належало б підозрюваній, то і не було б підстав заперечувати проти накладення на нього арешту. Тобто сторона захисту зловживає своїми правами для затягування кримінального провадження. Крім цього, у кримінальному провадженні також здійснюється досудове розслідування за ч. 3 ст. 332 КК України, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. За вказаним фактом рішення ще не прийнято, у зв`язку з цим, підстави для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, спеціальної конфіскації і збереження речових доказів, продовжують існувати. Версія захисту будується виключно на пошуку і акцентуванні уваги на процесуальних помилках, підозрювана стверджує про провокацію злочину з боку правоохоронних органів, при цьому заперечує встановлені і підтверджені матеріалами обставини, що відповідно практики Верховного суду виключає ознаки провокації злочину. Просив задовольнити клопотання та накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку;

- представник власниці майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надав письмові заперечення на клопотання слідчого, в яких зазначив, що в рамках кримінального провадження № 0001526, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України органом досудового розслідування 06.02.2024 року приблизно в один проміжок часу було проведено два обшуки: в кабінеті № 5 амбулаторії №3 Комунально-некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР, за адресою: АДРЕСА_4 та в кабінеті № 10 Комунально-некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР, за адресою: АДРЕСА_6 . Підставами для проведення обох обшуків було зазначено ч. 3 ст. 233 КПК України. При проведенні зазначених обшуків слідчі не заявляли таку підставу, як наявність добровільної згоди директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР ОСОБА_40 . Згода на проведення обшуку була надана директором установи вже після проведення обшуків, що підтверджується відповіддю установи на адвокатський запит, а також відеозаписами обшуків. Також наголосив на тому, що в подальшому орган досудового розслідування звертався до слідчого судді із клопотанням про надання згоди на проведення зазначених обшуків, зазначаючи саме ч. 3 ст. 233 КПК України, однак ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2024 року в задоволені обох клопотань було відмовлено. Отже, на думку представника власниці майна у органу досудового розслідування на момент початку проведення обшуку були відсутні підстави, передбачені як ч. 1 ст. 233 КПК України, так і ч. 3 ст. 233 КПК України. Окремо представник зазначив, що обшук за адресою: АДРЕСА_4 був проведений з істотним порушенням прав та законних інтересів підозрюваної, оскільки перед початком обшуку до її кабінету без присутності понятих, без відео фіксації зайшли два співробітники СБУ та слідчий, вивели підозрювану, її медичну сестру ОСОБА_35 та пацієнтку ОСОБА_36 з кабінету у коридор, в кабінеті лікаря на деякий час наодинці залишився один співробітник СБУ, який, на думку представника, підкинув у шухляду робочого столу підозрюваної мобільний телефон марки Xiaomi Redmi. Також, захистом зазначено, що наразі слідчим повернуті власниці майна вилучені грошові кошти, а також частково повернута медична документація третіх осіб. З огляду на зазначене просив відмовити у задоволені клопотання;

- власниця майна ОСОБА_4 повністю підтримала думку свого представника та просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вона не має відношення до кримінального провадження та будь-яких кримінальних правопорушень не вчиняла;

- представник КНП «ЦПМСД №3» ОМР адвокат ОСОБА_6 надала суду письмові заперечення та зазначила, що обшук був проведений незаконно, в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні КНП «ЦПМСД №3» ОМР. Згода директора установи ОСОБА_34 була надана вже після проведення обшуків з метою уникнення конфліктної ситуації з співробітниками СБУ, які мотивували свої дії воєнним станом та захистом батьківщини, що підтверджується відповіддю установи на адвокатський запит адвоката ОСОБА_5 та показами самої ОСОБА_34 , яка була допитана в якості свідка. Така згода не передбачала вилучення особистих речей лікарів, а сама лікар ОСОБА_4 не надавала дозвіл на її особистий обшук та обшук її майна. Зауважила, що вилучені під час обшуку медичні документи жодним чином не відносяться до кримінального провадження, містять особисту інформацію щодо лікування, контактні данні хворих, а тому їх арешт призведе до порушення права на таємницю про стан здоров`я, а також перешкоджатиме діяльності медичної установи. Додала, що Комунально-некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР не фігурує у кримінальному провадженні, не має жодного процесуального статусу, а тому вилучене майно, що перебуває на балансі підприємства не буде мати доказової бази. Вилучені речі не відповідають ознакам, що встановлені ст. 98 КПК України. Окрім того, частину медичної документації слідчим було повернуто, що виключає можливість накладення на таку документацію арешту. Просила відмовити у задоволенні клопотання та повернути власникам вилучене майно.

Приймаючи до уваги думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, відеозаписи обшуків, додатково долучені прокурором та представниками власників майна матеріали, письмові заперечення представників власників майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого/прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, налагодили злочинну схему із виготовлення документів за грошову винагороду, які підтверджують інвалідність особам призовного віку, з метою їх подальшого виїзду за кордон та ухилення від мобілізації.

Так, в ході проведення досудового розслідування, від співробітників 2 управління представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) ГУ ВБ СБУ надійшов рапорт, в якому зазначено, що на території Одеського регіону функціонує схема виготовлення через медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) документів, які є підставою для отримання особою інвалідності та в подальшому ухилення від мобілізації.

В ході проведення заходів, було встановлено особу Кас? ОСОБА_41 , яка є сімейним лікарем комунально-некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , яка, на думку органу досудового розслідування, використовуючи власні зв`язки за грошову винагороду налагодила схему виготовлення через медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) документів, які є підставою для отримання особою інвалідності та в подальшому ухилення від мобілізації та виїзду за кордон.

За вказаних обставин, 06.02.2024 року в період часу з 15 години 05 хвилин по 18 годину 34 хвилини, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у службовому кабінеті №5 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» розташованому за адресою: АДРЕСА_4 де здійснює свою професійну діяльність сімейний лікар ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі та документи, а саме:

-мобільний телефон марки IPHONE XR, який належить ОСОБА_4 пін-код невідомий IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ОСОБА_9 НОМЕР_6 . Телефон знаходиться у сріблясто-прозорому чохлі з корпусом білого кольору;

-мобільний телефон марки IPHONE 8RLUS без пін-коду, робочий телефон ОСОБА_4 , IMEI НОМЕР_7 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_8 . Телефон знаходиться у зеленому чохлі з корпусом чорного кольору;

-мобільний телефон марки Redmi, який знаходився у шухляді стола лікаря ОСОБА_4 Model: НОМЕР_9 RN4G пін-код невідомий;

-три банківські картки, а саме: НОМЕР_10 ; Ukrgasbank НОМЕР_11 ; Приват Банк НОМЕР_12 ;

-грошові кошти номіналом: 2 купюри номіналом 1000 гривень у кількості 2 шт; 2 купюри номіналом 500 гривень у кількості 2 шт; 1 купюра номіналом 200 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 100 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 50 гривень у кількості 1 шт.;

-медична документація ОСОБА_8 , а саме: виписка з прийому хворого 26.12.2023 на 1 арк; виписка з прийому хворого 03.01.2024 на 1 арк; виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 2 шт. на 1 арк; направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК);

-медичні картки та документи амбулаторних хворих в тому числі і направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), які знаходились в особистій сумці ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_10 на 24 арк.; ОСОБА_11 на 5 арк.; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 на 4 арк.; ОСОБА_18 на 3 арк.; ОСОБА_19 на 8 арк.; ОСОБА_20 на 11 арк. та медична картка; ОСОБА_21 на 8 арк.; ОСОБА_22 на 3 арк. та медична картка; ОСОБА_23 на 13 арк.; ОСОБА_24 на 4 арк.; ОСОБА_25 на 76 арк.; ОСОБА_26 на 7 арк.; ОСОБА_27 на 32 арк.; ОСОБА_5 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та медична картка; ОСОБА_16 на 15 арк., а також документи ОСОБА_33 на 5 арк., які знаходилися у одному файлі з грошовими купюрами номіналом 500 гривень у кількості 2 шт.

Постановою слідчого від 07.02.2024 року вилучене в ході обшуку майно було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

06.02.2024 року в рамках кримінального провадження Кас? ОСОБА_41 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

07.02.2024 року слідча СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вилученого 06.02.2024 року в ході обшуку у службовому кабінеті №5 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» розташованому за адресою: м. Одеса вул. Ільфа і Петрова, 63/1 де здійснює свою професійну діяльність сімейний лікар ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2024 року ОСОБА_42 було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.3 32, ч.2 ст. 369-2 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 06.02.2024 року в ході пpoведення обшуку у комунально-некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки IPHONE XR, у сріблясто-прозорому чохлі з корпусом білого кольору, який належить Кас? ОСОБА_41 пін-код невідомий IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон марки IPHONE 8 РLUS без пін-коду, у зеленому чохлі з корпусом чорного кольору, робочий телефон ОСОБА_4 , IMEI НОМЕР_7 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_8 ;

-мобільний телефон марки Redmi, Model: НОМЕР_13 пін-код невідомий;

-три банківські картки: НОМЕР_14 НОМЕР_3 ; НОМЕР_15 НОМЕР_11 ; Приват НОМЕР_16 НОМЕР_12 ;

-медичну документацію ОСОБА_8 : виписку з прийому хворого 26.12.2023 року на 1 арк.; виписку з прийому хворого 03.01.2024 року на 1 арк.; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 2 шт. на 1 арк.; направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК);

-із забороною розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в іншій частині та визначено повернути інше майно власникам.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, володілець майна Кас? ОСОБА_41 звернулась до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді про арешт майна.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.04.2024 року ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_42 було скасовано та постановлену нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку у службовому кабінеті №5 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3», розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснює свою професійну діяльність сімейний лікар ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до переліку викладеного в клопотанні, повернуто прокурору для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали на протязі 72 (семи десяти двох) годин, з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

На виконання вимог зазначеної ухвали Одеського апеляційного суду слідчий, після усунення недоліків зазначених в ухвалі, повторно звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене 06.02.2024 року майно в кабінеті № 5 сімейного лікаря ОСОБА_4 , який розташований у комунально-некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до частини 3 статті 415 КПК України висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді від 12.03.2024 року апеляційний суд зазначив мотиви, що стали підставою для скасування, зокрема:

1.апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК, прийняв його до розгляду та ухвалив передчасне рішення, яке не можна вважати законним та обґрунтованим;

2.з клопотання слідчого та долучених до нього документів не вбачається доведеності правомірності проведення обшуку, в ході якого було вилучено майно, арешт на яке в клопотання просив накласти слідчий.

3.органом досудового розслідування зазначено дві різні підстави проведення обшуку у службовому кабінеті №5 лікаря Кас? ОСОБА_41 без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такого обшуку, оскільки в клопотанні слідчий вказує, що обшук було проведено в порядку ч.3 ст.233 КПК України, як невідкладний з метою врятування речей, документів та іншого майна від знищення, перероблення та їх приховування, а в ухвалі слідчого судді від 12.02.2024 року вказано, що підставою проведення обшуку була письмова згода директора КНП «ЦПМСД №3» ОМР;

4.суд не звернув уваги на лист медичного директора КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОСОБА_43 від 22.02.2024 року за вих.№125 з якого вбачається, що згода на проникнення та проведення обшуків була надана директором КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_44 після проведення обшуків, особам, які мотивували свої дії національною безпекою та воєнним станом. Надана згода не передбачала обшук і вилучення особистих речей лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР Кас? ОСОБА_41 за адресою: АДРЕСА_4 ;

5.суд не звернув уваги, що відповідно до інформаційної довідки №363568724 від 29.01.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема, зареєстровано нежилі приміщення першого поверху №507, загальною площею 120.8 кв.м., які зареєстровано за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та передано в оренду ПАТ «Державний ощадний банк України», Орендодавцем є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, на підставі договору оренди нежилого приміщення №3857 від 09.07.2010 року. Інша інформація відсутня. На адвокатський запит адвоката ОСОБА_5 про надання інформації чи надавалась Одеською міською радою, як представником чи власником майна Одеської територіальної громади добровільна згода на право правоохоронним органам СУ ГУНП в Одеській області або співробітникам СБУ в Одеській області проникнути 06.02.2024 року до належного територіальній громаді міста Одеси житла чи іншого володіння за адресою: АДРЕСА_4 для проведення обшуку в кримінальному провадженні 0001526 від 14.12.2023 року, 21.02.2024 року за вих.№70 директором Департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради надано відповідь, що за базою даних електронного документообігу Виконавчого комітету ОМР за вказаними в запиті критеріями документів не виявлено;

6.апеляційним судом зазначено, що звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, слідчим та прокурором не надано доказів щодо правомірності проведеного обшуку, без ухвали слідчого судді, наявність обґрунтованих підстав для цього, дотримання порядку проведення обшуку, визначеного ст. ст. 233, 234 КПК, що слідчим суддею перевірено не було та прийнято передчасне рішення про часткове задоволення клопотання

Вирішуючи питання про правомірність вилучення майна при проведені обшуку 06.02.2024 року в кабінеті сімейного лікаря ОСОБА_45 , на яке слідчий просить накласти арешт, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Із клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що в обґрунтування правомірності проведення обшуку без попереднього отримання ухвали слідчого судді у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.63/1 слідчий зазначає дві взаємовиключні підстави, а саме: ч. 1 ст. 233 КПК України та ч. 3 ст. 233 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.02.2024 року було проведено обшук за місцем здійснення діяльності сімейного лікаря Кас? ОСОБА_41 у службовому кабінеті №5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» за адресою: АДРЕСА_4 .

З протоколу обшуку від 06.02.2024 року вбачається, що обшук за адресою : АДРЕСА_7 проводився без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, підставою для його проведення слідчий у протоколі зазначила «на підставі ч. 3 ст.233 КПК України».

З відеозапису обшуку у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: АДРЕСА_4 , дослідженого у судовому засіданні (файл обшуку № 1,час 05.05 хв. 09.11 хв.), вбачається, що на початку проведення обшуку слідчий двічі повідомляє сімейному лікарю ОСОБА_4 підстави для проведення обшуку, а саме: «обшук проводиться на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, речей та документів та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення». В подальшому, після прибуття на обшук захисника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 (файл обшуку № 2, час 07.50 - 09.42), на його прохання слідчі ще раз повідомляють про підстави для проведення обшуку, а саме зазначають про те, що «обшук проводиться на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, речей та документів та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення».

Також, як вбачається з матеріалів клопотання про надання дозволу на проведення обшуку досліджених у судовому засіданні, в рамках цього ж кримінального провадження 06.02.2024 року в період часу з 16 години 09 хвилин по 17 годину 51 хвилину, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, було здійснено обшук у комунально-некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» за адресою: АДРЕСА_8 , в якому працює заступник медичного директора з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_46 , під час якого було виявлено та вилучено певне майно.

Згідно протоколу обшуку від 06.02.2024 року вбачається, що обшук за адресою: АДРЕСА_6 проводився без ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, підставами для його проведення слідчим зазначено «ч. 3 ст. 233 КПК України».

З відеозапису обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , дослідженого у судовому засіданні (час 00.00 хв 01.20 хв) вбачається, що на початку проведення обшуку слідчий повідомляє заступнику медичного директора з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_47 підстави для проведення обшуку, а саме: «обшук проводиться на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, речей та документів та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення».

Отже, слідчий суддя констатує, що, ані в протоколах проведення обшуків від 06.02.2024 року за зазначеними вище адресами, ані у відеозаписах обшуків слідчими не зазначалася така підстава для проникнення та проведення обшуків, як «добровільна згода директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР ОСОБА_34 ».

Прокурор посилається на те, що обшук у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.63/1 було проведено на підставі добровільної згоди директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР ОСОБА_34 та не потребує ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

З матеріалів клопотання про надання дозволу на проведення обшуку досліджених у судовому засіданні, дійсно вбачається, що в матеріалах клопотання міститься ксерокопія згоди директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР ОСОБА_34 на проведення огляду у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.63/1, яка датована 06.02.2024 року.

Зі змісту цього документу, вбачається, що директор КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР ОСОБА_34 надає згоду на проведення огляду у робочому кабінеті № 5 за адресою: АДРЕСА_9 з метою фіксації слідів та доказів вчинення злочинів.

Разом з тим, відповідно до листа медичного директора КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР ОСОБА_43 від 22.02.2024 року за вих. №125 вбачається, що згода на проникнення та проведення обшуків була надана директором КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_34 після проведення обшуків, особам, які мотивували свої дії національною безпекою та воєнним станом. Крім того, надана згода не передбачала обшук і вилучення особистих речей лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №3» ОМР Кас? ОСОБА_41 за адресою: АДРЕСА_4 .

Слідчий суддя міг би поставити під сумнів відомості, які містяться у зазначеному листі, однак 05.03.2024 року органом досудового розслідування директор КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_34 була допитана в якості свідка в рамках кримінального провадження та як вбачається з протоколу допиту на запитання слідчого щодо проведення, зокрема, обшуку у робочому кабінеті № 5 за адресою: АДРЕСА_4 та надання її згоди на проведення обшуку від 06.02.2024 року, остання відповіла, що згода була надана після проведення обшуку задля уникнення конфліктної ситуації з співробітниками правоохоронних органів.

Такі показання свідка ОСОБА_34 узгоджуються і з відеозаписом обшуку, який проводився 06.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_6 та який було досліджено слідчим суддею у судовому засіданні.

Так, на відеозаписі (35.45 38.00 хв) вбачається, що в процесі проведення обшуку до кабінету № 10, в якому проводився обшук заходить директор КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_34 та запитує у слідчого «Що відбувається та з ким я можу розмовляти?», слідчий пояснює, що «лікар ОСОБА_48 отримала неправомірну вигоду і у неї наразі в кабінеті проводиться обшук». ОСОБА_34 запитує «А у Вас є ухвала?», на що слідчий відповідає «наразі проводиться невідкладний обшук». ОСОБА_34 запитує «А на підставі чого?», на що слідчий відповідає «на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України».

Із поведінки директора КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_34 та її діалогу із слідчим вбачається, що на момент її входу до кабінету № 10 у якому проводився обшук вона взагалі не знала про обставини проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 .

При цьому, особливої уваги потребує той факт, що обшук у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: АДРЕСА_4 проводився в період часу з 15 години 05 хвилин по 18 годину 34 хвилину 06.02.2024 року, а як вбачається з вище дослідженого відеозапису директор КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_34 дізналася про проведення даного обшуку лише під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , який проводився в період часу з 16:09 год. по 17:51 год. 06.02.2024 року.

Отже, аналізуючи зазначені докази, як кожний окремо так і у їх системному зв`язку між собою, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на момент проведення обшуку, зокрема у кабінеті № 5 амбулаторії № 3 КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР, у органу досудового розслідування, який проводив обшук, була відсутня згода на проведення огляду, написана та підписана директором ОСОБА_34 та датована 06.02.2024 року, а отже були відсутні підстави для проникнення до службового кабінету сімейного лікаря ОСОБА_4 , передбачені ч. 1 ст. 233 ЦПК України.

Відомості про те, що зазначена згода була надана директором ОСОБА_34 не до початку обшуків, а після їх проведення виглядають логічно, послідовно та узгоджуються із матеріалами справи.

Отже, слідчим суддею встановлено, що при проведенні обшуку у кабінеті № 5 амбулаторії № 3 КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМРслідчий не заявляла таку підставу на проведення обшуку, як наявність добровільної згоди директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ОМР ОСОБА_40 . Згода на проведення обшуку була надана директором установи вже після проведення обшуку, що підтверджується відповіддю установи на адвокатський запит, а також відеозаписами обшуків, які були досліджені у судовому засіданні.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що відповідно до інформаційної довідки №363568724 від 29.01.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема, зареєстровано нежилі приміщення першого поверху №507, загальною площею 120.8 кв.м., які зареєстровано за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, які передані в оренду ПАТ «Державний ощадний банк України», Орендодавцем є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, на підставі договору оренди нежилого приміщення №3857 від 09.07.2010 року. Інша інформація відсутня.

Відповідно до положень статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є:1) право володіння;2) право користування (сервітут);3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (стаття 398 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до частини першої статті 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом) (стаття 137 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України).

Так, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон), що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень, встановлює, що така державна реєстрація прав є обов`язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації (стаття 3).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що інформація про те, що право власності, право користування або право оперативного управління на будівлю за адресою: АДРЕСА_4 за КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР в державному реєстрі не зареєстроване, про що органу досудового розслідування було відомо ще 29.01.2024 року, оскільки саме старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_49 , який входить до групи слідчих по зазначеному кримінальному провадженню, сформована вищезазначена Інформаційна довідка №363568724 від 29.01.2024 року.

Разом з тим, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_5 про надання інформації чи надавалась Одеською міською радою як представником чи власником майна Одеської територіальної громади добровільна згода на право правоохоронним органам СУ ГУНП в Одеській області або співробітникам СБУ в Одеській області проникнути 06.02.2024 року до належного територіальній громаді міста Одеси житла чи іншого володіння за адресою: АДРЕСА_4 для проведення обшуку в кримінальному провадженні 0001526 від 14.12.2023 року, 21.02.2024 року за вих.№70 директором Департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради надано відповідь, що за базою даних електронного документообігу Виконавчого комітету ОМР за вказаними в запиті критеріями документів не виявлено.

На підставі чого, слідчий суддя відхиляє доводи слідчого про те, що до початку проведення обшуку враховано добровільну згоду керівника установи, в якій проводився огляд, яка не повідомляла про відсутність повноважень з надання такої згоди.

Одночасно, слідчим суддею не надавався дозвіл на проведення обшуку, який фактично було проведено 06.02.2024 року в період часу з 15 години 05 хвилин по 18 годину 34 хвилини, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у службовому кабінеті №5 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» розташованому за адресою: АДРЕСА_4 де здійснює свою професійну діяльність сімейний лікар ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2024 року ОСОБА_42 встановлена правомірність проведеного обшуку в кабінеті № 5 амбулаторії № 3 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР, адже слідчим суддею було відмовлено у задоволені клопотання про надання згоди на проведення обшуку на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст.255 КПК.

Тобто, законодавець визначив, що до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи можливе лише у чітко визначених невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, слідчим та прокурором не надано доказів щодо правомірності проведеного обшуку без ухвали слідчого судді, наявність обґрунтованих підстав для цього, дотримання порядку проведення обшуку, визначеного ст. ст. 233, 234 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс (ч.3 ст.233) передбачає можливість для слідчого, прокурора проникнути в житло до постановлення ухвали слідчого судді у «лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення». Але у подальшому слідчий суддя при розгляді клопотання про проведення цього обшуку має перевірити «крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді». На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 20.11.2023 року по справі №359/10291/19.

Верховний Суд в постанові від 01.11.2023 року (справа №462/3127/22) зазначив, що вказані в постанові слідчого невідкладність проведення обшуку з метою унеможливлення знищення доказів, фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, збереження усієї доказової бази, такі підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчим суддею не відносяться до переліку невідкладних. Суд звернув увагу на доктрину «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), яка була сформульована Європейським судом з прав людини у наступних справах: «Гефген проти Німеччини»; «Тейксейра де Кастро проти Португалії»; «Шабельник проти України»; «Балицький проти України»; «Нечипорук і Йонкало проти України»; «Яременко проти України».

Разом з цим, Верховний суд в постанові від 30.01.2024 року (справа №752/12651/16) звернув увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26 липня 2007 року в справі «Peev v. Bulgaria» зазначив про те, що для визначення, чи відбувається втручання у приватне життя внаслідок обшуку у службовому приміщенні, слід застосовувати критерій «розумного очікування конфіденційності». При цьому спочатку треба перевірити, чи вплинув обшук на приватне життя обвинуваченого.

Службовий кабінет сам по собі не може вважатися житлом або іншим володінням, доступ до якого визначає виключно його володілець. Службове приміщення надається для виконання службових обов`язків і доступ до нього визначається іншим регулюванням, яке ґрунтується на міркуваннях, не пов`язаних із захистом приватності осіб, яким таке службове приміщення надане.

Касаційний суд звернув увагу, що особа на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення була службовою особою, слідчим без ухвали слідчого судді, на підставі дозволу начальника (заяви) було проведено огляд приміщень, в тому числі, службового кабінету обвинуваченого, де на робочому столі останнього було виявлено та вилучено певні документи, та підлягає з`ясуванню у цьому випадку чи вплинув обшук на приватне життя обвинуваченого.

Слідчий суддя зазначає, що на момент початку обшуку у органу досудового розслідування була відсутня згода директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОМР на проникнення до кабінету сімейного лікаря ОСОБА_4 , але й та згода, яка була отримана після проведення обшуку, якщо її враховувати, не передбачала вилучення особистих речей сімейного лікаря ОСОБА_4 .

Разом з тим, з протоколу обшуку від 06.02.2024 року вбачається, що при його проведені були вилучені особисті речі сімейного лікаря ОСОБА_4 , на що у органу досудового розслідування повноважень очевидно не було.

Слідчий суддя окремо звертає увагу на те, що з відеозапису обшуку у службовому кабінеті № 5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.63/1 дослідженого у судовому засіданні вбачається, що під час проведення обшуку за вказаною адресою, біля столу лікаря Кас? ОСОБА_41 стоїть чоловік, який тримає у руках мобільний телефон, в якому проводить якісь дії та потім кладе вказаний телефон у шухляду столу лікаря Кас? ОСОБА_41 , що на думку слідчого судді, може свідчити про достовірність свідчень представника власниці майна про те, що мобільний телефон, який було віднайдено під час проведення обшуку не належить лікарю Кас? ОСОБА_50 .

Частиною 2 ст. 171 КПК України визначено вимоги, яким має відповідати клопотання про арешт майна, а саме: у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише в порядку та на підставах визначених кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, передбачає, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказаних вимог кримінального процесуального законодавства при зверненні з клопотанням про накладення арешту слідчим не дотримано, з огляду на що в цілях запобігання необґрунтованого порушення гарантованого Конституцією України права власності на майно, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню, а майно підлягає поверненню особам, у яких його було вилучено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001526 від 14.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України відмовити.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 169 КПК України майно, яке було виявлено та тимчасово вилучено 06.02.2024 року y ході пpoведення обшуку у комунально-некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 63/1 у кабінеті № 5, де працює сімейний лікар ОСОБА_4 , а саме:

-мобільний телефон марки IPHONE XR, який належить ОСОБА_4 , пін-код невідомий, IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_6 . Телефон знаходиться у сріблясто-прозорому чохлі з корпусом білого кольору;

-мобільний телефон марки IPHONE 8RLUS, без пін-коду, робочий телефон ОСОБА_4 , IMEI НОМЕР_7 із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_8 . Телефон знаходиться у зеленому чохлі з корпусом чорного кольору;

-мобільний телефон марки Redmi, який знаходився у шухляді стола лікаря ОСОБА_4 Model: НОМЕР_9 RN4G, пін-код невідомий;

-три банківські картки, а саме: НОМЕР_10 ; Ukrgasbank НОМЕР_11 ; Приват Банк НОМЕР_12 ;

-грошові кошти номіналом: 2 купюри номіналом 1000 гривень у кількості 2 шт; 2 купюри номіналом 500 гривень у кількості 2 шт; 1 купюра номіналом 200 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 100 гривень у кількості 1 шт; 1 купюра номіналом 50 гривень у кількості 1 шт;

-медичну документацію ОСОБА_8 , а саме: виписку з прийому хворого 26.12.2023 року на 1 арк; виписку з прийому хворого 03.01.2024 року на 1 арк; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 2 шт. на 1 арк; направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) повернути особам, у яких воно було вилучено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1