Справа №463/3211/24
Провадження №1-кс/463/2975/24
У Х В А Л А

16 квітня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000048 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000048 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 є потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено шкоду. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди.

Адвокат ОСОБА_5 до судового засідання подав клопотання про розгляд скарги без його та його довірителя участі.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що старшим дізнавачем ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відомості в ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 25.01.2024 року, за заявою ОСОБА_3

28.03.2024 року до відділу дізнання надійшло клопотання ОСОБА_3 щодо його залучення в процесуальному статусі потерпілого, вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, проведення слідчих дій та перекваліфікації кримінального провадження .

Постановою старшого дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000048 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Слідчий дану постанову обґрунтував тим, що матеріали кримінального провадження не підтверджують вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України та завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди.

Встановивши обставини справи, слід зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Проаналізувавши постанову слідчого, останній вважає, що з урахуванням зібраних у ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, на даний момент, не встановлено очевидних, достатніх та наявних підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди кримінальним правопорушенням.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус

Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди кримінальним правопорушенням. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки майнова шкода підлягає доказуванню, а на даний момент недостатньо відомостей, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням).

Слід зазначити, що сам факт внесення відомостей в ЄРДР не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, а є підставою для проведення певних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки обставин викладених заявником та виконання завдання кримінального провадження. Як вбачається з постанови слідчого, матеріали кримінального провадження не містять доказів вчинення кримінального правопорушення та завдання таким ОСОБА_3 будь-якої шкоди.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами, що йому була завдана, або могла бути завдана шкода кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000048 від 01.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1