№ 1-кп/317/308/2024
№ 317/2714/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції з захисником кримінальне провадження № 0000612 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, військовослужбовця, раніше судимого:

1.15.02.2024 року Суворівським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік з іспитовим строком 1 рік,

що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2023 року ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , що розташоване на території одного з населених пунктів Запорізького району Запорізької області. Після чого ОСОБА_5 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, будь-яких дій для повернення до місця несення служби не вчиняв, про своє місцезнаходження не повідомляв ані командування своєї військової частини, ані будь-які органи військового та цивільного управління.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що з початку 2023 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

16 липня 2023 року їх підрозділ повернувся до місця тимчасової дислокації після виконання бойових завдань. Він мав контузію та, як наслідок, слабкість.

Вони з іншими військовослужбовцями його відділення вирішили вжити алкогольні напої. Через деякий час він пішов до своєї кімнати в розташуванні частині. Згодом до його кімнати зайшов командир відділення, який також вживав алкоголь з ними, та між ними виникла сварка. Після того, як командир вийшов з кімнати, він зібрав свої речі, покинув розташування своєї військової частини, та поїхав додому в АДРЕСА_1 .

Зазначив, що військову службу він покинув спонтанно, через сварку з командиром відділення. Про вчинене шкодує та щиро кається.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження. Враховуючи викладене, судом прийняте рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 408 КК України, оскільки він в умовах воєнного стану вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової служби з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття у скоєному.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , в даному кримінальному провадженні не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з того, що він повністю визнав свою провину у скоєнні злочину, проявив щире каяття, та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

За таких обставин, враховуючи особу винного та для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки нормами ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 75 Кримінального кодексу України встановлено пряму заборону застосування цих статей у кримінальних провадження за ст. 408 КК України, ці питання судом не вирішуються.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 15 лютого 2024 року був засуджений Суворовським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, а подія даного кримінального правопорушення мала місце до дня постановлення зазначеного вироку, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання із застосуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Витрати на залучення експертів та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд вважає необхідним, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, продовжити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2024 року більш суворим покаранням за цим вироком остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з відбуванням в кримінально виконавчій установі.

Строк покарання ОСОБА_5 обраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 22 квітня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1