Справа №766/23/24
н/п 1-кс/766/1860/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000486 від 06.12.2023, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

встановила:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 27.02.2024 в період часу з 09 год. 15 хв. по 12 год. 11 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме: електронні ваги без маркування вантажопідйомністю 300 кг., які було вилучено до Херсонського РУП, з їх залишенням, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК, в розпорядженні органу досудового розслідування - на час проведення досудового розслідування, в розпорядженні суду на час судового розгляду.

Обґрунтування клопотання:

06.12.2023 до ЧЧ Херсонського РУП надійшов рапорт працівника поліції ОСОБА_5 про те, що на території м. Херсона виявлено об`єкти, які здійснюють операції з металобрухтом без відповідних дозвільних документів.

Вказаний факт 06.12.2023, відповідно до положень ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 із зазначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 213 КК України організація незаконного пункту прийому металобрухту, а саме: що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 орендує приватний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на території вказаного домоволодіння організував незаконний пункт прийому металобрухту без відповідних документів.

27.02.2024 в період часу з 09 год. 15 хв. по 12 год. 11 хв. за адресою АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду від 15.02.2024 було проведено санкціонований обшук, в ході проведення якого було вилучено: брухт чорних та кольорових металів загальною вагою 450 кг., який було поміщено на зберігання до МКП «Херсонтеплоенерго»; електронні ваги без маркування, вантажопідйомністю 300 кг., які було вилучено до Херсонського РУП.

В даному випадку вилучений брухт чорних та кольорових металів зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення, проте під час проведення обшуку було виявлено та вилучено електронні ваги без маркування вантажопідйомністю 300 кг., які могли використовуватись для здійснення зважування металобрухту, тобто використовувались для проведення обліку брухту металів. При здійсненні діяльності незаконного пункту приймання металобрухту, заготівлі металобрухту використовуються ваги, оскільки облік, кількість металобрухту вимірюється кілограмами, тому вказані електронні ваги мають ознаки знаряддя вчинення правопорушення та можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі було вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , який на момент проведення обшуку за вказаною адресою був відсутній, проте на місці знаходилась гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка приймала участь у проведені слідчої дії, що підтверджується протоколом обшуку завершеного 27.02.2024.

В разі не забезпечення збереження вилученого в ході обшуку майна, воно може бути знищеним, зміненим, втраченим, перетвореним, відчуженим тощо, слід вирішити питання про накладення на них арешту до встановлення істини у кримінальному провадженні.

Доводи сторін у судовому засіданні

Прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п.7 ч.2 ст.131 КПК України). Частини 3,4 статті 132 КПК України передбачають, що:

3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

4. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого було подано в рамках кримінального провадження № 0000486 від 06.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213.

Прокурор просить накласти арешт на електронні ваги, оскільки вони «мають ознаки знаряддя вчинення правопорушення та можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення»

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Електронні ваги не можуть виступати знаряддям злочину, зважаючи на кваліфікацію правопорушення ч. 1 ст. 213 КК України, яка передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Слід зауважити, що до клопотання не долучено постанову про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження, посилання на таку постанову немає і у самому клопотанні, яка могла б містити обґрунтування електронних ваг як речового доказу у справі.

Отже, вилучені ваги не є ні знаряддям, ні предметом кримінального правопорушення, а також матеріальним об`єктом, який зберіг на собі його сліди.

Прокурором у клопотанні не обґрунтовано та не доведено необхідність арешту камери відеоспостереження та електронних ваг, як речових доказів, які містять на собі сліди злочину та які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх особі, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) Збереження речових доказів;

2) Спеціальної конфіскації;

3) Конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) Відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ( ч.2 ст.170 КПК України).

Досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст.213 КК України, яка передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Із загального змісту клопотання можна зробити висновок, що арешт на ваги необхідно накласти з метою збереження речового доказу, щоб запобігти його приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню, тобто слідчий процитував всі можливі ризики щодо майна, які визначені нормою КПК України, без жодної конкретизації значення вказаного майна в даному кримінальному провадженні. Незрозуміло чому власник майна може його знищити, пошкодити, зіпсувати, перетворити чи вчинити інші дії, яким чином це може вплинути на досудове розслідування..

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речового доказу), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні не наведено критеріїв відповідності електронних ваг речовому доказу. Прокурор жодним чином не довів які слідчі чи процесуальні дії мають бути вчинені з вказаним майном під час досудового розслідування, та його значення для кримінального провадження.

Арешт майна є дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Для цього КПК України визначено багато чинників і критеріїв, за наявності яких може бути накладено арешт на майно. А тому арешт майна не може зводитись до формального звернення прокурора, слідчого до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а відповідно і постановленням слідчим суддею процесуального документа «Ухвали Іменем України» про накладення арешту на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, що майно було вилучено у визначений законом спосіб, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки прокурором не було доведено, що арештом електронних ваг може бути виконано якесь завдання у кримінальному провадженні, то слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова в задоволенні або частковому задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000486, а саме: електронні ваги без маркування вантажопідйомністю 300 кг.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1