Провадження №1-кп/523/281/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000485 від 07.02.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеса, українки, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019, приблизно о 23:30 годині, у Суворовському районі м. Одеси, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , при сухому дорожньому покриті, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, здійснювала рух по проїзній частині вул. Паркова в напрямку вул. Маловського.

Під час руху, водій ОСОБА_5 будучи вкрай не уважною, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкувала, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжила, чим виявила злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховувала на їх відвернення, не переконавшись у безпеці своїх дій здійснила виїзд на перехрестя вул. Паркова та вул. Грушевського, на забороняючий рух сигнал світлофора, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», з н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 який здійснював рух по вул. Грушевського на дозволяючий сигнал світлофора, чим проігнорувала вимоги п.п. 8.7.3 (е), та п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правил дорожнього руху України), якими передбачено:

п. 8.7.3. (е) «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 16.3. «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Opel Astra», ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: косого перелому тіла четвертої п`ясної кістки правої кисті, без зміщення кісткових уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У ході досудового розслідування встановлено, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Santa Fe» ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності вимогам п. 8.7.3 (е), 8.10, та 16.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не визнала.

Захисник заявив суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник, посилаючись на доводи, підтримав клопотання та просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачена ОСОБА_5 , яка приймала участь у судовому засіданні за допомогою відео зв`язку, підтримала клопотання захисника та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно неї.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_5 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Більш того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 06.02.2019 року вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілих щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності, не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку.

Судом встановлено, що з моменту обвинувачення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , а саме 06.02.2019 року минуло більш ніж 3 роки.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї закриттю.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, вирішити питання про скасування арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешті майна у кримінальому провадженні відпала, а тому арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), а тому витрати на залучення експертів в загальній сумі 10110 грн. віднести на рахунок держави.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 в ході судового розгляду було подано цивільний позов.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу пром застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст. 129 КПК України.

Більш того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з викладеним, вказані цивільні позови необхідно залишити без розгляду та роз`яснити потерпілому та цивільному позивачу, що наведене не позбавляє можливості вирішити їх у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000485 від 07.02.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Судові витрати в сумі 10110 гривень за проведення експертиз по матеріалам кримінального провадження № 0000485 - віднести на рахунок держави.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 07.02.2019 року, а саме:

- автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , автомобіль марки «Opel Astra», з н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 - повернути за належністю.

Арешт накладений відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , автомобіль марки «Opel Astra», з н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 - скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду, роз`яснивши право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1