Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/331/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 286-1 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000001 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 та представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Мала Виска освіта середня-спеціальна, одружений, утриманців та пільг немає, військовозобов`язаний, перебуває на службі на посаді водія у військовій частині НОМЕР_1 , стан здоров`я задовільний, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки.

Початок відбуття основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_10 обчислюється з моменту фактичного його затримання.

Відповідно до ч.3 ст. 55 КК України строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_10 обчислено з моменту відбуття основного покарання.

Обрано ОСОБА_10 до вступу вироку законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних, транспортно-товарознавчих та психологічних експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 2 1440 (двадцять одна тисяча чотириста сорок) гривень 32 коп.

Скасовано, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2023 року арешт на автомобіль марки BMW 3161, червоного кольору, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_13 та автомобіль «Skoda Octavia», білого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_14 .

Позовні вимоги ОСОБА_11 до ПАТ "СК "Уніка" задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ "СК "Уніка" на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля (страхове відшкодування, за шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення) в сумі 157 044 (сто п`ятдесят сім тисяч сорок чотири) гривні 65 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_10 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому за таких обставин:

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді водія автомобільного відділення технічного взводу аеродромно-технічної роти, 02.01.2023 року діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11,13 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України затверджених ПКМУ від 10.10.2001 №1306,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку судово-медичної експертизи -1,59 г/дм3), керував автомобілем «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_14 та здійснював рух по автомобільній дорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине з боку м. Кропивницького у напрямку м. Умань.

Рухаючись у світлу пору доби у зазначеному напрямку, водій ОСОБА_15 проявив власну недбалість до забезпечення власних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України, діючи з протиправною недбалістю, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху. Цілеспрямовано порушуючи законодавство України в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи рух на вказаному транспортному засобі у вказаному напрямку ОСОБА_10 , нехтуючи вимоги п.п. 12.6 (г) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України рухався автомобільними дорогами за межами населеного пункту зі швидкістю 145 км/год. (показники спідометра автомобіля, яка значно перевищувала дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги.

Під час подальшого руху близько 07:30 год., рухаючись на території Новоархангельської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_10 , керуючи вищевказаним транспортним засобом, нехтуючи елементарними вимогами, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не переконався у відсутності транспортного засобу на смузі зустрічного руху та грубо порушуючи вимоги п. 1.2, 10.1, 12.1, 13.1, та 13.3 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпечного інтервалу під час зустрічного роз`їзду, не впоравшись з керуванням змінив напрямок руху керованого ним автомобіля та

виїхав на смугу зустрічного руху. У цей час у зустрічному напрямку, зі сторони м. Умань, в напрямку м. Кропивницький, в межах своєї смуги рухався автомобіль BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_16 , з яким на відстані 23, 3 м до будинку, що за адресою вул. Чкалова, 137 в смт Новоархангельськ відбулося зіткнення. В подальшому автомобіль «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , перебуваючи у стані заносу у некерованому стані відкинуло на металевий колесо відбійник та на відстані 59,24 м від місця зіткнення транспортних засобів автомобіль зупинився.

Таким чином водій ОСОБА_10 , діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності). Хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив експлуатацію транспортного засобу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при цьому через значне перевищення дозволеної (не більше 90 км/год) та допустимої швидкості керованого ним автомобіля, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку , та як наслідок без нагальної на те потреби. Не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху України,

здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, тобто грубе порушення водієм ОСОБА_10 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та в результаті якої водій автомобіля BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини та живота з переломом грудної клітини та живота, з переломом третього грудного хребця та множинними переломами ребер справа та зліва (1,2,3,4,5,6,7,8,9 ребра) по передньо-пахвинним та середньо-ключичним лініям з ушкодженням плеври та тканини лівої легені, серця, печінки та селезінки, крововиливу у плевральну та черевну порожнину з розвитком травматичного шоку та відкритого перелому лівої плечової кістки у нижній її третині, які мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Також, у ОСОБА_16 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній її третині, а також закритих переломів обох кісток лівої гомілки у нижній третині, які як у живих осіб, мають ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів. Всі ушкодження спричинені при життєво, незадовго до настання смерті, що підтверджується забарвленням крововиливів, станом поверхні саден, відсутністю ознак зрощення переломів кісток, вираженими крововиливами у м`які тканини у місцях ушкоджень. Види ушкоджень (крововиливи, синці, садна, переломи, надриви), властивості ран (щілинно- та лінійна форми, нерівні зсаджені краї, наявність в проекції ран переломів кісток та розмічення підлеглих тканин) в сукупності свідчать, що всі вони спричинені значною за силою дією тупих предметів. Множинність, масивність тілесних ушкоджень, локалізація їх на різних анатомічних ділянках та протилежних поверхнях тіла, наявність ознак різного струсу тіла у вигляді крововиливів у фіксуючо- підвішуючий апарат внутрішніх органів) в сукупності дають підстави стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, зокрема зіткнення двох транспортних засобів з наступним травмуванням ОСОБА_16 , шляхом ударів різними ділянками тіла (тулубом, кінцівками), обумовленого інерційним зміщенням останнього, до частин салону автомобіля.

Смерть ОСОБА_16 настала від закритої тупої травми грудей та живота з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів. Таким чином між спричиненням потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_16 етилового спирту не виявлено.

Пасажир автомобіля «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ: рани тім`яної ділянки голови справа, рани на шкірі лобно-скроневої ділянки зліва, струсу головного мозку, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін більше 6-ти діб.

Також, у ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритого кураєвого перелому крила правової клубової кістки, які мають середнього ступеня тяжкості, так як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів. Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету, враховуючи локалізацію та їх морфологічний характер, вони могли утворитися в результаті ДТП та могли утворитися у термін, указаний в постанові.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року та призначити ОСОБА_10 покарання за ч. З ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України. Дослідити в судовому засіданні матеріали, що характеризують ОСОБА_10 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_6 . До повномасштабної вторгнення ОСОБА_10 проходив службу у Збройних Силах України, є підготовленою для участі в бойових діях людиною. Призваний на військову службу по мобілізації 28 лютого 2022 року, неодноразово направлявся для виконання бойових завдань на найбільш важливі ділянки українсько-російського фронту, що підтверджується наданими суду документами.

В ніч з 31 грудня 2022 року на 01 січня 2023 року ОСОБА_10 знаходився в добовому наряді. Змінився з добового наряду о 09 годині 01 січня 2923 року. З дозволу командування йому був наданий відпочинок до ранку 03 січня 2023 року з виїздом до батьків, які постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У вечері 01 січня 2023 року ОСОБА_10 вжив спиртні напої на честь Нового року, що підтвердив особисто під час судового засідання. Приблизно о 6 годині 02 січня 2023 року йому на мобільний телефон подзвонив його знайомий ОСОБА_18 , який попросив відвести його дівчину до м. Умані, де він мав намір посадити її на автобус до м. Києва. На трасі Кропивницький - Умань біля смт Новоархангельськ Кіровоградської області, в умовах густого туману, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Бкосіа Осіауіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , допустив виїзд частиною свого транспортного засобу на полосу зустрічного руху, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286-1 КК України, визнав повністю та при обставинах, викладених в обвинувальному акті, вважає, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки сталися саме з його вини. Не оспорював факт порушення ним зазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

Щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_11 , яка була присутня в судовому засіданні, та заявив про готовність нести справедливе покарання. Обвинувачений усвідомлює, що сталася велика трагедія, яка позбавила дитину - батька, дружину - чоловіка, батьків - сина, а тому не намагався в судовому засіданні якимось чином виправдати себе, оскільки вважає, що саме він винний у цій трагедії.

З визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування потерпілій ОСОБА_11 моральної шкоди погоджується лише просив суд прийняти до уваги, що в разі знаходження безпосередньо в зоні бойових дій, буде отримувати заробітну платню в розмірі, яка наддасть можливість відшкодувати моральну шкоду в більш стислі терміни. Знаходження з місцях позбавлення волі на визначений судом першої інстанції строк унеможливить швидке відшкодування моральних збитків потерпілій.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, вчинив злочин з необережності. Він не представляє суспільної небезпеки для оточуючих, в повній мірі усвідомив протиправність свого діяння, щиро розкаявся. Органи пробації підтвердили, що ОСОБА_10 не представляє загрози для суспільства і його виправлення та перевиховання можливо без застосування крайніх заходів покарання. За місцем постійного проживання та служби характеризується виключно позитивно. Одружений, дружина є також військовослужбовцем ЗСУ. Має батьків - пенсіонерів. Не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. Є особою - військовослужбовцем, який готовий приймати активну участь в збройному опорі агресору.

Обставинами, що пом`якшують його відповідальність, є щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КПК), активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КПК), добровільне відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди в повному обсязі (п. 2 ч. 1 ст. 66 КПК), готовність здійснити відшкодування моральної шкоди, в розмірі, що визначений судом, знаходження на службі в Збройних Силах України та активна участь в збройному опорі агресору (ч. 2 ст. 66 КПК).

Зазначене свідчать про можливість пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 , за ч. З ст. 286-1 КК України, оскільки вище вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а з урахуванням особи обвинуваченого, існують достатні підстави для призначення йому основного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення засудженому ОСОБА_10 основного покарання та в частині стягнення моральної шкоди, яким призначити засудженому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 3 000 000,00 грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що дорожня-транспортна пригода сталася в місці загального користування, не пов`язана з проходженням військової служби засудженим, ОСОБА_10 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, керував цивільним транспортним засобом де знаходились його цивільні знайомі, після новорічних свят.

Отже, у суду першої інстанції були всі підстави для призначення ОСОБА_10 основного покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, на що наполягала потерпіла та її представник.

Суд першої інстанції у вироку повинен був викласти розмір заподіяної моральної шкоди кратної мінімальному розміру заробітної плати.

Висновок судово-психологічної експертизи є належним та допустимим доказом, який не був спростований стороною захисту.

Заподіяна їй моральна школа становить 432 (розміри мін. заробітної плати) х 7100,00 грн. = 3 067 200,00 грн.

В цивільному позові розмір моральної шкоди заявлено З 000 000,00 грн. В зв`язку з тим, що з 01.01.2024р. змінився розмір мінімальної заробітної плати, яка фактично збільшила розмір моральної шкоди, вона підтримує свої позовні вимоги зазначені в цивільному позові.

В апеляційній скарзі представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 просить скасувати вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області у справі №394/283/23 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України у частині цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10 , ПАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області у частині задоволення цивільного позову ОСОБА_11 змінити шляхом зменшення суми матеріальної шкоди з 157 044,65 грн. до 97 568,50 грн.

У іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на підставі вищенаведеного, розмір збитку було розраховано на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №22648 від 06.04.2023 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна» (надалі - Звіт).

Вартість відновлювального ремонту, згідно наведеного вище Звіту, складає gS3 514,04 гривень, та перевищує середню ринкову вартість досліджуваного автомобіля (156 663,00 гривень).

Відповідно до ст. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вартість транспортного засобу BMV д.н.з. НОМЕР_5 у пошкодженому стані було визначено на підставі Висновку експертного дослідження № 22648/1 від пб.04.2023 року складений ТОВ «СЗУ УКРАЇНА», та яка становить 56 594.50 гривень.

Суму страхового відшкодування було розраховано наступним чином:

156 663,00 гривень - 56 594,50 гривень - 2500 грн (франшиза) = 97 568,50 гривень.

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Статтею 9 Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до Полісу №АО/3769270 від 06.02.2020 р. страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 (Сто тридцять тисяч) гривень, франшиза - 2 500 гривень.

Виходячи з вищезазначеного, розмір страхового відшкодування по даному випадку згідно законодавства і розрахунку відповідно до Закону складатиме 97 568.50 гривень.

Відповідач 2 має керуватися спеціальним Законом при розрахунку і виплаті страхового відшкодування, тому судом було у Вироку не застосовано норму спеціального Закону, а саме, що відповідно до ст. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого, які просили застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України, представника потерпілої ОСОБА_11 , який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_10 більш тяжке покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, прокурорів, які проти апеляції представника ПрАТ «СК «УНІКА» заперечили, апеляцію потерпілої підтримали частково просили основне покарання залишити без змін, а додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призначити на термін 5 років, оскільки воно призначене в розмірі меншому ніж передбаченому санкцією статті закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , необхідно залишити без задоволення, а апеляційній скарги потерпілої ОСОБА_11 та представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_10 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, оскільки він в суді першої інстанції визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Визнає, що аварія сталася з його вини, лише не зміг пояснити, як це сталося, бо на якусь мить відволікся чи виключився. Не оспорював факт порушення ним низки пунктів Правил дорожнього руху, зазначених в описовій частині вироку. Позовні вимоги визнав частково. Він щиро розкаявся, готовий нести справедливе покарання.

Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані районним судом за ч.3 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно приписів ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчиненим з необережності, особу винуватого, який за місцем проживання та служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, враховано обставину, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

А тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України.

В той же час, не можуть враховані доводи представника потерпілого про те, що судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, оскільки апелянтом не порушається питання про ухвалення нового вироку та суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 404 КПК України не вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище обвинуваченого.

На переконання колегії суддів призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання у виді позбавленця волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 4 роки, із урахуванням його особи, обставин вчинення кримінального правопорушення, відношення до вчиненого, поведінки після вчинення кримінального правопорушення, пом`якшуючих обставин покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, повністю відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого основного покарання колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів захисника про призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, необхідно зазначити наступне.

Так, порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.4, 12.5, 12.7, 12.6 (г) та 12.9 (б), а також п.п. 10.1, 12.1, 13.1, та 13.3 водієм ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно небезпечними наслідками, що настали - смертю потерпілого та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій потерпілій. Кваліфікуючі ознаки ст. 286-1 КК України знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Разом з тим, злочин, передбачений ч.3 ст. 286-1 КК України, хоча і відноситься до злочинів вчинених з необережності, однак належить до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, полягає в тому, що вчинюється джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом і в даному випадку призвів до непоправних наслідків у виді смерті особи, що стосується охоронюваної державою найважливішої соціальної цінності - життя і здоров`я людини; грубому порушенню ПДР, які водій повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом з іншого боку покладає обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб.

Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На думку колегії суддів щире каяття не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, хоча обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, однак перебування обвинуваченого на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

А тому, зважаючи на те, що ОСОБА_10 вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння, від якого настали тяжкі наслідки - смерть потерпілого та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій потерпілій, колегія судді не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_10 вимог ст. 69 КК України призначивши покарання у виді штрафу.

Доводи прокурорів про те, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призначити на термін 5 років, оскільки воно призначене в розмірі меншому ніж передбаченому санкцією статті закону колегія суддів не враховує. З даного приводу не були подані апеляційні скарги жодним учасником процесу, тому апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційних вимог та згідно ч. 2 ст. 404 КПК України не має права погіршити становище обвинуваченого.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 щодо зменшення розміру нарахування матеріальної шкоди є такими, що знайшли своє часткове підтвердження з огляду на наступне.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пункту 30.2. ст. 30 вказаного Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Полісу №АО/3769270 від 06.02.2020 р. страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 (Сто тридцять тисяч) гривень, франшиза - 2 500 гривень.

В матеріалах справи наявний висновок експерта № СЕ-19/112-23/74-АВ відповідно до якого сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого в результаті ДТП становить 159544,65 грн.

Також, в матеріалах кримінального провадження наявний висновок вартості придатних залишків № 22648/1 відповідно до якого вартість автомобіля BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , у пошкодженому стані складає 56594,50 грн.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 щодо зменшення розміру нарахування матеріальної шкоди є такими, що не знайшли своє часткове підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до Полісу №АО/3769270 від 06.02.2020 р. страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 (Сто тридцять тисяч) гривень, франшиза - 2 500 гривень.

В матеріалах справи наявний висновок експерта № СЕ-19/112-23/74-АВ відповідно до якого сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого в результаті ДТП становить 159544,65 грн.

Ремонт автомобіля марки BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Також в матеріалах кримінального провадження наявний висновок вартості придатних залишків № 22648/1 відповідно до якого вартість автомобіля BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 , у пошкодженому стані складає 56594,50 грн.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14 червня .2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23), порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик, (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

В суді першої та апеляційної інстанції позивач потерпіла ОСОБА_11 та її представник зазначили, що остання перебуває у декретній відпустці, доглядає дитину-інваліда дитинства, якій проведено 52 операції та потребує ще додаткових операцій, тому вона не має фізичної та матеріальної можливості забрати автомобіль, що належав їй та її загиблому чоловіку з території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області. А тим, більше не має змоги реалізовувати залишки автомобіля тому просить передати автомобіль у власність ПрАТ «СК «УНІКА».

Із врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про те, щоавтомобіль BMW 3161 реєстраційний номер НОМЕР_5 необхідно передати у власність ПрАТ «СК «УНІКА» в рахунок часткової компенсації страхового відшкодування., а розмір страхового відшкодування 157 044 (сто п`ятдесят сім тисяч сорок чотири) гривні 65 коп. залишити без змін.

Отже, колегія суддів частково погоджується з думкою апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 про те, що суму страхового відшкодування необхідно визначати з розраховунку:156 663,00 гривень - 56 594,50 гривень - 2500 грн (франшиза) = 97 568,50 гривень, проте автомобіль передати страховій компанії в рахунок часткової компенсації страхового відшкодування.

Що стосується доводів потерпілого з приводу нарахування розміру моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу. Однак, такі дії передбачають ініціативну та активну позицію самого потерпілого. Це повинно знаходити своє вираження у складенні відповідного позову з конкретними матеріальними вимогами.

В той же час колегія суддів не може погодитися з думкою суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову потерпілим про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України - ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх розумності і справедливості, характер порушення прав потерпілого, глибини фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка завдала матеріальної та моральної шкоди.

Моральна шкода у кримінальному проваджені може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, приниженні честі, гідності.

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, є однією з конституційних гарантій кожної фізичної та юридичної особи (ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України).

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції встановлено наявність регламентованого законом юридичного складу, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_11 .

Також, суд належним чином не врахував те, що моральна шкода, спричинена ОСОБА_11 пов`язана із втратою її чоловіка ОСОБА_19 .

Водночас, визначаючи суму моральної шкоди суд повинен виходити з того, що такий розмір має бути достатнім для покриття дійсної моральної шкоди, але не надмірним. На це звернула увагу судів Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц загальний висновок стосується будь-якої моральної шкоди. Зводиться він до того, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

За наведених обставин, виходячи з засад розумності, співмірності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги, що обвинувачений не працює, одружений, перебував на військовій службі, колегія суддів вважає, що заявлена в цивільному позові сума відшкодування моральної шкоди - не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей, а тому розмір моральної шкоди слід стягнути, у сумі 1 000 000 грн.

На думку колегії суддів, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілою фізичних страждань внаслідок із втрати чоловіка

ОСОБА_19 , а також відповідає критеріям розумності та справедливості.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази в та не врахував моральні страждання, які спричинені потерпілому внаслідок вчиненого відносно неї злочину, а тому позовні вимоги потерпілої слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції в цій частині змінити, а апеляційні скарги задовольнити частково.

Доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що розмір моральної шкоди складає 432 мінімальні заробітні плати з посиланням на висновок експерта колегією судді не можуть бути враховані, оскільки вказаний висновок має лише рекомендаційний характер.

Отже, вирок районного суду необхідно змінити в частині вирішення цивільного позову цивільного позову ОСОБА_11 до ПАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_11 до ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Таке рішення, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, що відповідає принципам верховенства права, законності, презумпції невинуватості, змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів в кримінальному судочинстві.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_11 та представника ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_12 , - задовольнити частково.

Вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_10 за ч.3 ст. 286-1 КК України, - змінити в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10 та вирішення питання долі речових доказів..

Речовий доказ автомобіль марки BMW 3161, червоного кольору, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який знаходиться на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області за адресою вул. Інженерів, 1 м. Кропивницький - передати у власність ПАТ "СК "Уніка".

Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В решті вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_10 за ч.3 ст. 286-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4