ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8774/24

Провадження № 11-сс/4820/174/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої заявлено клопотання - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

перекладача - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» клопотання заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 за апеляційною скаргою його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Ісламської Республіки Пакистан, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , одруженому, що має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимому,

що розшукується правоохоронними органами Республіки Польща для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтею 258 параграф 3, статтею 264 параграфом 3 у зв`язку із статтею 65 параграф 1, статтею 264 параграф 3 у зв`язку із статтею 12 параграф 1 у зв`язку із статтею 65 параграф 1 Кримінального кодексу Республіки Польща, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Польща,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Польща застосованого ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року на строк до 29 травня 2024 року включно з відбуванням його у державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник особи, щодо якої заявлено клопотання, - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 28 березня 2024 року, обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), - у виді особистого зобов`язання та звільнити його з-під варти в залі апеляційного суду.

Ухвалу вважає необґрунтованою, незаконною.

У клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді належним чином необґрунтовано наявність ризиків втечі ОСОБА_6 та неможливості застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею не взято до уваги, що останній хворіє на гіпертонічну хворобу, цукровий діабет, а стан його здоров`я за час тримання під вартою погіршився.

ОСОБА_12 характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки з сім`єю, утримує малолітніх дітей, не намагався втекти або ж переховуватись від правоохоронних органів, а тому, на думку адвоката, необхідно до нього застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає, що застосування запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання особою, щодо якої подано клопотання, процесуальних обов`язків та дотримання процедури екстрадиції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Наведених вимог закону слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 7 ст. 584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.

Відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Частинами 1, 2 ст. 585 КПК України регламентовано що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Частинами 1, 2 ст. 587 КПК України передбачено, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.

Згідно із ч. 1 ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Із матеріалів провадження вбачається, що у провадженні Окружної прокуратури в міста Білосток Республіки Польща перебуває кримінальна справа № 3001-1.Ds.72.2023 стосовно громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, передбачених статтею 258 параграф 3, статтею 264 параграфом 3 у зв`язку із статтею 65 параграф 1, статтею 264 параграф 3 у зв`язку із статтею 12 параграф 1 у зв`язку зі статтею 65 параграф 1 Кримінального кодексу Республіки Польща (участь у злочинній організації, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон).

Постановою районного суду в міста Білосток Республіки Польща від 12 грудня 2023 року підозрюваному у кримінальній справі №3001- 1. Ds.72.2023 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

13 грудня 2023 року прокурор Окружної прокуратури в місті Білосток оголосив вказану особу в розшук.

27 грудня 2023 року співробітниками Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності СБ України затримано в місті Хмельницькому громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2023 року громадянину Ісламської Республіки ОСОБА_10 застосовано в порядку ст. 583 КПК України тимчасовий арешт на строк 38 діб.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Міністерства юстиції Республіки Польща від 12 січня 2024 року про екстрадицію з України до Республіки Польща громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини.

Офіс Генерального прокурора 30 січня 2024 року доручив Хмельницькій обласній прокуратурі проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 , а також доручив звернутись до суду із клопотанням про застосування екстрадиційного арешту.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2024, яка залишена без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2024, ОСОБА_6 застосовано екстрадицій ний арешт на строк до 02 квітня 2024, під час якого він утримується в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

28 березня 2024 заступник керівника Хмельницької обласної прокурори ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Польща для притягнення до кримінальної відповідальності.

Посилався на те, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 , триває; ризики переховування від органів досудового розслідування та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати.

Перевіряючи наявність підстав для продовження застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 станом на момент розгляду клопотання не є громадянином України, а також не визнаний біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або ж якій надано тимчасовий захист в Україні.

Інкриміновані йому злочини (стаття 258 параграф 3, стаття 264 параграф 3 у зв`язку із статтею 65 параграф 1, стаття 264 параграф 3 у зв`язку із статтею 12 параграф 1 у зв`язку зі статтею 65 параграф 1 Кримінального кодексу Республіки Польща) за законодавством України відповідають частині 1 статті 255 КК України (створення злочинної організації, керівництво такою організацією або її структурними частинами), а також частині 3 статті 332 КК України (незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинені організованою групою або з корисливих мотивів), санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

При цьому слідчим суддею правильно враховано, що пред`явлена підозра ОСОБА_6 у кримінальній справі № 3001-1. Ds.72.2023 пов`язана з організацією та сприянням у незаконному перетині особами державного кордону Республіки Польща з території Республіки Білорусь шляхом створення схеми нелегальної міграції, координації руху та транспортування мігрантів, надання підказок та консультації, що створює обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування.

Обставин, які б гарантували запобігання втечі особи, встановлення яких згідно із ч. 1 ст. 585 КПК України є єдиною умовою можливості обрання альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, характер підозри, пред`явленої ОСОБА_6 компетентними слідчими органами Республіки Польща, обґрунтованість якого не є предметом перевірки слідчого судді, тяжкість можливого покарання, що загрожує останньому в разі засудження, міцність соціальних зв`язків, а саме перебування у шлюбі та наявність двох малолітніх дітей на утриманні, вік ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що на даний час існують достатні підстави для утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Польща є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_6 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Республіки Польща.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Доводи захисника про недоведеність ризику переховування від органів досудового розслідування не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів уважає, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Твердження про те, що слідчий суддя не повністю врахував вік ОСОБА_6 та наявність на його утриманні малолітніх дітей, та обрав найсуворіший запобіжний захід, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були в повній мірі враховані під час постановлення оскарженого рішення.

Крім того, дані обставини не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки не спростовують ризиків запобігання втечі особи з метою уникнення передачі його компетентним органам Республіки Польща.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 хворіє на гіпертонічну хворобу та цукровий діабет, а тому він не може знаходитись під вартою, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року № 3352-XII медичне обслуговування в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Отже, ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою, може отримувати медичну допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт).

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись Європейською Конвенцією Про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 584 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2024 року, якою продовжено застосування щодо громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення офісом Генерального прокурора питання про видачу та фактичну передачу до Республіки Польща, на строк до 29 травня 2024 року включно з відбуванням у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3