Справа № 756/6759/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/854/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, на час вчинення злочину не працюючого, не одруженого, згідно обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на час ухвалення вироку фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , наразі не судимого в силу ст. 89 КК України,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 21.12.2015 приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), знаходились за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вище вказаною адресою, у невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (на крадіжку) з метою власного збагачення. Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа запропонувала ОСОБА_11 зайти до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 та таємно викрасти звідти чуже майно з метою власного збагачення, на що ОСОБА_12 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою увійшли до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , після чого разом піднялись на 16 поверх.

У подальшому ОСОБА_12 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, спустившись на перший поверх вищевказаного будинку, побачили двері до загального коридору квартири АДРЕСА_4 із кодовим замком. Невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом підбору цифр кодового замка відчинила вказані двері. Зайшовши до загального коридору квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_12 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою побачили два велосипеди, один з яких марки «GT Avalanche 3.0 Disc», серійний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, та другий велосипед марки «GT Timderline», серійний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, які були скріплені між собою паркувальним тросом та належали ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою взяли вказані велосипеди та направились до виходу із під`їзду.

У подальшому ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, проходячи разом із вказаними велосипедами повз кімнату консьєржа, яка знаходилась у під`їзді АДРЕСА_5 , були виявлені консьєржем вказаного під`їзду, яка, вийшовши із кімнати, звернулась до останніх із вимогою зупинитися, при цьому схопивши вказані велосипеди за колеса, оскільки консьєрж впізнала велосипеди як такі, що належали ОСОБА_7 .

Проте, ОСОБА_12 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, почувши вимогу консьєржа та зрозумівши, що їх протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, були викриті, продовжуючи вчиняти протиправні дії вже відкрито, втік разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення кримінального правопорушення, вибігши з вказаного під`їзду з чужим відкрито викраденим майном, яке належало ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з велосипедами марки «GT Avalanche 3.0 Disc», серійний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, та марки «GT Timderline», серійний номер НОМЕР_2 , червоного кольору. В подальшому ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у загальному розмірі 5 012 гривень 38 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що під час допиту обвинуваченого, судом встановлено лише факт визнання вини та підтвердження фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_14 та невстановленою під час досудового розслідування особою, в той же час, обвинувачений активно не сприяв розкриттю злочину, оскільки особу, що вчинила вказане кримінальне правопорушення спільно з ОСОБА_14 встановити так і не вдалось.

Крім того, злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до злочинів проти власності, які становлять одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне із найцінніших соціальних благ - право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

В зв`язку з зазначеним вважаю, що суд виносячи вирок, застосував покарання, що не відповідає тяжкості скоєного злочину, не є співмірним та справедливим, не відповідає особі засудженого, що відповідно до ст. 413, 414 КПК України є підставою для скасування вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, його захисника та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, працює неофіційно, має постійне місце проживання, одружений, від шлюбу має подружжя має двох дітей 2021 та 2022 року народження, також обвинувачений разом з дружиною виховує трьох малолітніх дітей дружини від попереднього шлюбу.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 буде призначення йому покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_8 вчинене у 2015 році. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що за період розгляду вказаного кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанції, обвинувачений допускав вчинення протиправних дій, притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Також, суд апеляційної інстанції враховує думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого та повідомив, що претензій до нього немає. Сукупність даних щодо особи обвинуваченого, а також відсутність даних щодо будь-яких протиправних дій з боку обвинуваченого протягом тривалого часу, вказує, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових кримінальних правопорушень, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: