Справа № 466/104/24
Провадження № 1-кп/466/404/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

учасники провадження

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000886 від 21.12.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Миртюки Стрийського району Львівської області, з середньою освітою, працездатного, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше неодноразово судженого: останні рази 01.10.2019 року Стрийським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 122, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

30.05.2023 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000,00грн., ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 14.08.2023 штраф замінено на громадські роботи строком 240 годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 13.12.2023 року близько 21год.48хв. перебуваючи у загальному коридорі будинку за адресою АДРЕСА_3 , на ґрунті словесного конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, та умисел, який спрямований на вчинення тілесного контакту насильницького характеру, що спричиняє фізичний біль, своєю правою рукою наніс приблизно 3-5 ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_5 , чим завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю та пояснив, що дійсно у нього виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , в ході якого він рукою кілька разів вдарив потерпілого. Просить його суворо не карати за скоєне.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000886 від 21.12.2023 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку повністю і об`єктивно доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України як умисне заподіяння ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст.65 КК України бере до уваги тяжкість вчиненого кримінального проступку, враховує наслідки та обставини його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує особу винуватого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на даний час є військовослужбовцем Збройних Сил України. Обставиною, яка пом`якшує покарання, є його щире каяття.

Обтяжуюча обставина рецидив злочинів.

Обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу, яке слід вконувти самостійно від покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 30.05.2023р., заміненого ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 14.08.2023р.

Речові докази залишити при матеріалах кримінального провадження, запобіжний захід не обирався, процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян (850грн.).

відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання за цитм вироком слід вконувти самостійно від покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 30.05.2023р., заміненого ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 14.08.2023р.

Речові докази: DVD-R диски світлого кольору із відеозаписами із внутрішніх камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокуророві та засудженому.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_6 -Шумська