Провадження №1-кп/127/339/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023 за № 0001179, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження, в який викликати сторони кримінального провадження та свідків.

Крім того, прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою. ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є особою без громадянства, відносно нього згідно Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 року застосовано персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи як до особи, що має вплив на кримінальне середовище. Продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобіжні заходи до обвинувачених застосовані вірно, підстав для їх зміни немає, ризики не зменшилися, а тому просить продовжити строк застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти вказаним ризикам. В задоволенні клопотань про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту та про скасування арешту майна просив відмовити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник - адвокат ОСОБА_9 вважають за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження, який здійснювати суддею одноособово. Заперечували проти задоволення клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Наміру впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від суду обвинувачені немають. Просили в задоволенні клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовити.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 , позицію якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту або ж визначення розміру застави, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, наміру впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від суду обвинувачений немає, немає можливості знищити або спотворити докази. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначенні в клопотанні прокурора, фактично вичерпалися. Також просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на важкі захворювання, неодноразово був госпіталізований та потребує лікування.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 клопотання захисника про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, просив задовольнити, при розгляді клопотання про скасування арешту майна покладався на розсуд суду.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року, на пристрій "Форт-12 РМ" к45, патрони з еластичними кулями 25 шт. Клопотання мотивоване тим, що власником майна, на яке накладено арешт, є ОСОБА_10 , який під час дії військового стану та через хворобу не встиг продовжити дію дозволу. Даний пристрій немає відношення до обставин кримінального провадження, так як обвинуваченими зброя не застосовувалася, в обвинувальному акті про застосування зброї не йдеться.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні власник майна ОСОБА_10 заявив клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року, мотивуючи його тим, що він є власником майна, на яке накладено арешт. Пристрій вилучили під час обшуку в будинку, в якому він проживає. Під час дії військового стану та через хворобу не встиг продовжити дію дозволу. Даний пристрій йому потрібен для самозахисту.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається, зокрема, за участю потерпілого. Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення підготовчого судового засідання без потерпілого, вважає за можливе проведення підготовчого засідання без потерпілого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_3 , якого було затримано 03.10.2023 року, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.12.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 26.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.01.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 22.03.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.03.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 20.05.2024 року включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, офіційно непрацевлаштований, немає офіційного джерела прибутку.

Суд вважає, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Також в судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.12.2023 року та взято його під варту в залі суду.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 26.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.01.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 22.03.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.03.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 20.05.2024 року включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, одружений, офіційно непрацевлаштований, є особою без громадянства, відносно нього згідно Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 року застосовано персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи як до особи, що має вплив на кримінальне середовище.

Суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Як вбачається з медичних документів, доданих до клопотання захисника, ОСОБА_4 надавалася медична допомога під час його перебування під вартою. Належних доказів того, що обвинувачений не може на даний час перебувати під вартою до суду не надано.

В судовому засіданні також встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 , якого було затримано 03.10.2023 року, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.12.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 26.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.01.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 22.03.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.03.2024 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 20.05.2024 року включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, офіційно непрацевлаштований, немає офіційного джерела прибутку.

Суд вважає, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Відносно ризику переховування від суду, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно непрацевлаштований, немає офіційного джерела прибутку. ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є особою без громадянства, відносно нього згідно Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 року застосовано персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи як до особи, що має вплив на кримінальне середовище, непрацевлаштований, немає офіційного джерела прибутку. ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, непрацевлаштований, немає офіційного джерела прибутку.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачені не мають наміру переховуватися від суду, мають постійне місце проживання, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотання. В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинувачених.

Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховує, що потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань потерпілого та свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженими у спілкуванні із потерпілим та свідками, обвинувачені можуть здійснювати на них незаконний вплив.

Крім того, що стосується ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мали постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, тривалість їх дій згідно обвинувального акта, вважає такий ризик доведеним.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими злочину, особи обвинувачених у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені, потерпілий та та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинувачених.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотань, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотань прокурора про продовження строку запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинувачених, в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

При цьому суд, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає доцільним не визначати розмір застави.

Крім того, враховуючи заяву обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, суд зазначає таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має право забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення від 18.12.2008 р. по справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 р. за № 633/33604, встановлено, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Основними завданнями медичної частини є: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду; організація належного санітарно-гігієнічного та протиепідемічного нагляду; організація та проведення заходів із впровадження превентивної медицини; гігієнічне навчання і пропаганда здорового способу життя. У режимних корпусах СІЗО обладнуються кімнати (медичні кабінети) для проведення амбулаторного прийому ув`язнених і засуджених. За потреби ув`язненим і засудженим надається екстрена медична допомога у закладах охорони здоров`я.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525.

Згідно до п. п. 2.3, 2.10 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. У випадку погіршення стану здоров`я особи, узятої під варту, та неможливості надання невідкладної медичної допомоги у повному обсязі в умовах медичної частини здійснюється виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги (далі - бригада ЕМД). Начальник СІЗО забезпечує негайний виклик бригади ЕМД у разі прийняття такого рішення медичним працівником. У разі прийняття бригадою ЕМД рішення про необхідність госпіталізації особи, узятої під варту, така особа невідкладно перевозиться цією бригадою до найближчого до СІЗО закладу охорони здоров`я відповідно до Закону України «Про екстрену медичну допомогу». Начальник СІЗО організовує цілодобову охорону особи, узятої під варту. У разі госпіталізації особи, узятої під варту, до закладів охорони здоров`я керівництво СІЗО повідомляє особу або орган, у провадженні яких перебуває кримінальна справа, а також родичів особи, узятої під варту, або її законного представника.

Враховуючи викладене, слід зобов`язати адміністрацію Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" терміново надати належну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Що стосується клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року, та клопотання власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року, суд зазначає таке.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року накладено арешт на майно, а саме, на пристрій "Форт-12 РМ" к45, патрони з еластичними кулями 25 шт. Клопотання мотивовані тим, що власником майна, на яке накладено арешт, є ОСОБА_10 , який під час дії військового стану та через хворобу не встиг продовжити дію дозволу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що в клопотаннях не обґрунтовано існування правових підстав для скасування арешту майна та не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Враховуючи викладене, в задоволенні клопотань слід відмовити.

Що стосується клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про етапування обвинувачених до слідчого ізолятору Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" та залишення їх в слідчому ізоляторі для подальшої доставки обвинувачених до суду, суд зазначає таке.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2024 року було постановлено перевести обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з Державної установи "Київський слідчий ізолятор" до слідчого ізолятору Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", для подальшої доставки обвинувачених до Вінницького міського суду Вінницької області для участі у розгляді даного кримінального провадження. Копію ухвали було направлено до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" та до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для виконання в межах своїх повноважень.

Згідно даної ухвали обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повинні бути переведені до слідчого ізолятору Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", для подальшої доставки обвинувачених до Вінницького міського суду Вінницької області.

Дана ухвала набрала законної сили та є обов`язковою до виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Обвинувачені клопотань про здійснення кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів не заявляли.

Кримінальне провадження згідно ч. 1 ст. 31 КПК України слід здійснювати суддею одноособово.

Враховуючи вимоги ст. 27 КПК України, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання необхідно викликати учасників судового провадження та свідків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що слід призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 174, 176, 177, 178, 181-183, 194, 314-316 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, який здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні о 14 год. 30 хв. 13.05.2024 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань №28.

В судове засідання викликати сторони судового провадження та свідків.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту або ж визначення розміру застави - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року - відмовити.

В задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2023 року - відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 02.05.2024 року по 30.06.2024 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 60 днів, починаючи з 02.05.2024 року по 30.06.2024 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів, починаючи з 02.05.2024 року по 30.06.2024 року включно.

Зобов`язати адміністрацію Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" надати належну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про результати чого негайно повідомити суд.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для виконання ухвали в частині продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою та подальшого тримання обвинувачених під вартою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в частині призначення судового розгляду кримінального провадження ухвала оскарженню не підлягає.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя