Провадження № 1-кп/638/1032/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання Кордіварової ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відоконференції в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова кримінальне провадження №0002248 від 25.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не розлученого, який має на утриманні неповнолітню доньку 2008 р.н., перебуваючого на посаді командира бойової машини 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 у званні сержанта, зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, перебуває в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 призначений на посаду командира бойової машини 1 реактивного артилерійського воду реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 . Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов?язаний неухильно держуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили країни - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни складаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 був зобов?язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися

військовими статутами правил взаємовідносин військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові

обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за

посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

25.08.2023 року близько о 17:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді командира бойової машини 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , коли останній знаходився на тимчасовому місці розташування в/ч НОМЕР_1 в лісовому масиві, розташованому поблизу

АДРЕСА_2 , на фоні неприязних відносин у ОСОБА_3 , виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Далі, діючи з прямим умислом на позбавлення життя головного сержанта реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на тимчасовому місці розташування в/ч НОМЕР_1 в лісовому масиві, розташований поблизу АДРЕСА_2 ,. далі реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, направивши автоматичну зброю у бік ОСОБА_7 , який також знаходився у положенні стоячи серед дерев у лісовому масиві, ОСОБА_3 здійснив один постріл у ОСОБА_7 з закріпленої за ним зброї - автомату АК- 74 N? НОМЕР_2 , 1986 року випуску, та влучив у нього, від чого ОСОБА_7 впав на землю, після чого ОСОБА_3 підійшов до нього та здійснив ще один постріл з вищевказаного автомата у голову ОСОБА_7 .

Своїми кримінально-протиправними діями ОСОБА_3 , згідно висновку експерта №10-12/2243-Дм/23 від 06.10.2023 року, спричинив військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: наскрізного проникаючого вогнепального кульового поранення голови, яке утворилось від пострілу з вогнепальної зброї незадовго до настання смерті у перші хвилини до її настання, має ознаки тяжких тілесних

ушкоджень (п.4.8, п. 2.1.2, 2.1.3 а, б «Правил судово-медичного визначення

ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ №6 від 17.01.1995р.) за критерієм небезпеки для життя і має причинний зв?язок зі смертю, та наскрізного вогнепального кульового поранення з проникненням в спинно-мозковий канал і повним розривом спинного мозку, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п.4.8, п. 2.1.2, 2.1.3 д «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом

МОЗ N?6 від 17.01.1995р.) за критерієм небезпеки для життя і в даному випадку не має причинного зв?язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_7 є вогнепальне наскрізне проникаюче кульове поранення голови.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що в день вбивства був дуже п`яний, оскільки вживав алкогольні напої весь день. Словесної перепалки із ОСОБА_7 не пам`ятає, оскільки був дуже п`яний, прийшов в себе вже після пострілів. Зазначив, що дійсно здійснив два постріли, один у тіло, коли знаходився від потерпілого на відстані 6-12 метрів, потім другий вже у голову на відстані 30 сантиметрів. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо його не карати та наголошує, що має намір виправитися та більше не вчиняти злочинів. Також визнав у повному обсязі цивільний позов ОСОБА_5 .

Крім повного визнання винуватості в обсязі обвинувачення, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину підтверджується сукупністю досліджених у ході судового розгляду наступних доказів.

Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 , повідомила, що вона є дружиною вбитого та виховувала із ним двох спільних дітей. 21.12.2022 року ОСОБА_7 був мобілізований та проходив службу у в/ч НОМЕР_1 . 25.08.2023 року зранку вона спілкувалась із чоловіком по телефону, він був звичному настрої. Домовились здзвонитись в той же день увечері, однак коли вона телефонувала і у вечері у вночі, чоловік не відповідав. А вже зранку о 10 годині їй повідомили, що чоловік загинув, а саме був вбитий співслужбовцем. Коли привезли тіло чоловіка вона ходила на впізнання. Також зазначила, що не пам`ятає про що спілкувалась з побратимами чоловіка, оскільки була у шоці в день поховання. Підкреслила, що ОСОБА_7 не був конфліктною людиною. Крім того, у судовому засіданні підтримала поданий нею цивільний позов в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що 25.08.2023 року приблизно о 16-00 годині він разом із Заморським виїжджали на бойові позиції. В цей час йому зателефонував ОСОБА_9 і сказав щоб вони повертались, оскільки ОСОБА_10 застрелив ОСОБА_11 . Коли вони повернулись то побачили вже мертвого ОСОБА_7 , в нього було поранення черевної порожнини. Гуля вже не бачив. Зазначив, що ОСОБА_7 був дружньою та порядною людиною, а в той день зранку у ОСОБА_7 був конфлікт з ОСОБА_3 оскільки той був п`яний. Підкреслив, що якби не алкоголь, то ОСОБА_3 взагалі адекватна людина.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що він був на посаді сержанта військової частини, в якій проходив службу ОСОБА_3 25.08.2023 року він зі своїми підлеглими заступив у бойовий наряд. Коли приїхав ОСОБА_7 , який відвозив документи щодо заробітної плати військовослужбовців, сказав щоб ОСОБА_12 організував людей для розвантаження боєкомплекту. З ним самим повинні були бути на супутниковому зв`язку, коли почув один постріл. Коли запитав, що сталось, повідомили, що ОСОБА_3 стріляв у ОСОБА_7 . Сам ОСОБА_7 вже лежав на дорозі на животі, з правого боку і за вухом були вхідні від вогнепальної зброї. Зазначив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не було конфліктів, а ОСОБА_3 не зловживав спиртними напоями та знав його лише з гарної сторони. ОСОБА_7 був його начальником. Підкреслив, що не бачив ОСОБА_3 з автоматом, а коли підійшов до нього, помітив що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Автомат ОСОБА_3 добровільно віддав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що є командиром ОСОБА_3 25.08.2023 року приблизно об 11 годині він бачив конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на фоні зловживання останнім алкоголем. Коли він поїхав по своїм справа, надійшов дзвінок від ОСОБА_14 про те що відбулась стрілянина в ході якої помер ОСОБА_7 . Зазначив, що конфлікти між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не відбувались, ОСОБА_7 був дуже відповідальною особою, а ОСОБА_3 коли не випивав, чітко виконував свої обов`язки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що 25.08.2023 року приблизно о 16 годині він знаходився у палатці на території розташування коли почув постріли. Вийшовши, побачив, що ОСОБА_3 направлявся до ОСОБА_7 , який вже лежав на землі, та здійснив другий постріл. Обидва постріли відбулись з різницею приблизно 20 секунд. Підкреслив, що обидва не були конфліктними.

Винуватість у вчиненому також повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, а саме:

-відеозаписом з огляду місця події від 25.08.2023 року на якому зафільмовано труп ОСОБА_16 після здійснення двох пострілів з автомата;

- висновком судово-медичної експертизи трупа №10-12/2243-Дм/23 від 06.10.2023 року згідно якої на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , 1989р., беручи до уваги результати лабораторних експертиз дійшла наступних підсумків:

1-4. В ході експертиз трупа було виявлене наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення голови, що починається шкірною раною на волосяній частині голови в правій тім?яній області, розповсюджується вглиб з формуванням дірчастого перелому правої тім`яної кістки, з розривом за ходом твердої та м?яких оболонок головного мозку пошкодженням речовини головного мозку, починаючись від тім?яної долі правої півкулі з переходом в правий шлуночок і в лобну долю головного мозку з розтрощенням речовини головного мозку і масивними розривами його оболонок в цій області, з утворенням за ходом уламкового перелому лобної кістки зліва, орбітальних кісток, і закінчується обширною раною на обличчі. Описаний рановий канал проходить в напрямку ззаду наперед справа наліво і дещо згори вниз, має довжину 15см.

Це поранення, згідно проведеним медико-криміналістичним експертизам, утворилась від пострілу з вогнепальної зброї. Характер дефекту тканини в рані може вказувати на значну пробивну дію снаряду. Виявлене поранення голови утворилось незадовго до настання смерті, згідно даних судово-гістологічної експертизи перші хвилини до її настання, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 4.8, п. 2.12., 2.1.3 а, б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р) за критерієм небезпеки для життя і має причинний зв?язок зі смертю.

Крім цього в ході проведення судово-медичної експертизи трупа було виявлене наскрізне вогнепальне кульове поранення з проникненням в спинно-мозковий канал і повним розривом спинного мозку, що починається шкірною раною на лівій бічній поверхні живота з пошкодженням в цій області підшкірно-жирової клітковини та бічних м?язів живота з проникненням в заочеревинний простір без пошкодження внутрішніх органів з формуванням крововиливів у жирову капсулу нирок без пошкодження їх цілісності, подальшим проходженням в товщі великого лівого поперекового м?язу, проникненням в тіло 2 поперекового хребця з повним розривом спинного мозку, виходом з правої бічної поверхні тіла цього хребця, подальшим його проникненням в товщу великого правого поперекового м?язу, пошкодженням за ходом глибоких та поверхневих м?язів попереку, підшкірно-жирової клітковини, закінчується клаптевидною шкірною раною в правій поперековій області. Вказаний рановий канал проходить у напрямку зліва направо дещо спереду назад, довжиною 40см. вказане поранення тулуба має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3 д Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р) за критерієм небезпеки для життя і в даному випадку не має причинного зв?язку зі смертю.

Виявлені вхідні вогнепальні рани є однотипними, утворились від дії метального снаряду (кулі) при пострілі з вогнепальної зброї з неблизької дистанції.

Згідно даних судово-токсикологічної експертизи у крові та сечі трупа етиловий с інші спирти в крові та сечі не виявлені.

У зв?язку з відсутністю опису трупних явиш в Протоколі огляду трупа встановити давність настання смерті не надається можливим, однак беручи до уваги вираженості трупних явищ, зафіксованих в ході проведення судово-медичної екс трупа, можна сказати, що смерть ОСОБА_7 настала в строк приблизно за 1-2 проведення експертизи трупа. При судово-імунологічній експертизі зразка крові від трупа встановлена її належність до групи А з ізогемаглютиніном анти-В;

- висновком судово-медичної експертизи №17-285-МК/2243-Дм/23 від 20.09.2023 року згідно якої, при проведенні судово-медичної експертизи клаптя шкіри з правої бічної поверхні живота від трупа ОСОБА_7 встановлено одну вхідну вогнепальну рану, про що свідчить про її правильно округла форма, відносно рівні дрібно-фестончасті краї, по якій наявне незначне осаднення, наявність дефекту тканини (ознака «мінус-тканина») в середній частині рани, прямовисні горбисті стінки. На підставі викладеного, можна зробити висновок, що ця рана утворилась від пострілу зі зброї (пристрою) вірогідніше з неблизької дистанції (про що говорить відсутність додаткових факторів пострілу), снаряд якого володів високою кінетичною енергією та пробивною дією.

- висновком судової балістичної експертизи №СЕ-19/121-23/19246-БЛ від 20.09.2023 року згідно якої представлений для експертизи бойовий автомат виробництва СРСР системи

Калашникова моделі «АК-74» калібру 5,45 мм (патрон 5,45?39 АК), № НОМЕР_2 , 1986 року випуску - відноситься до бойової нарізної вогнепальної зброї. Наданий автомат придатний для стрільби бойовими проміжними патронами 5,45?39 АК (в тому числі - наданими для провадження експертизи). Представлені для дослідження 29 бойових проміжних патронів 5,45х39 АК виробництва СРСР, призначені для стрільби з бойової нарізної зброї калібру

5,45 мм та відповідного типорозміру патронника (автомати та кулемети системи Калашникова тощо) - відносяться до боєприпасів нарізної зброї. 5 відстріляних патронів 5,45?39 АК придатні для здійснення пострілів (в тому числі - з наданого автомата). Ймовірно, невикористані в ході експериментальної стрільби 24 патрони також придатні для проведення пострілів. Надані на дослідження 1 відстріляна гільза та 1 стріляна куля раніше являлися складовими елементами спорядження бойового проміжного патрона 5,45?39 АК промислового виробництва до бойової нарізної зброї калібру 5,45 мм та відповідного типорозміру патронника (автомати та

кулемети Калашникова, тощо). На представленій 1 стріляній гільзі проміжного патрона 5,45?39 АК відобразилися сліди контактної взаємодії з частинами та деталями зброї, придатні як для загальногрупової (системної), так й індивідуальної ідентифікації зброї. На представленій 1 стріляній кулі проміжного патрона 5,45х39 АК відобразилися сліди каналу ствола використаної зброї, придатні як для загальногрупової (системної), так й індивідуальної ідентифікації зброї.

Надані для дослідження 1 відстріляна гільза та 1 стріляна куля бойового проміжного патрона 5,45?39 АК були відстріляні з представленого для експертизи бойового автомата «АК-74» калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 , 1986 р.в.;

-висновком судово-психіатричної експертизи №143 від 11.09.2023 року, згідно якої ОСОБА_3 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №10-14/89

2243-Дм/23 від 13.10.2023 року- висновком судово-медичної експертизи трупа №10-12/2243-Дм/23 від 06.10.2023 року згідно якої на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , 1989р., беручи до уваги результати лабораторних експертиз дійшла наступних підсумків:1-4. В ході експертиз трупа було виявлене наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення голови, що починається шкірною раною на волосяній частині голови в правій тім?яній області, розповсюджується вглиб з формуванням дірчастого перелому правої тім`яної кістки, з розривом за ходом твердої та м?яких оболонок головного мозку пошкодженням речовини головного мозку, починаючись від тім?яної долі правої півкулі з переходом в правий шлуночок і в лобну долю головного мозку з розтрощенням речовини головного мозку і масивними розривами його оболонок в цій області, з утворенням за ходом уламкового перелому лобної кістки зліва, орбітальних кісток, і закінчується обширною раною на обличчі. Описаний рановий канал проходить в напрямку ззаду наперед справа наліво і дещо згори вниз, має довжину 15см.

Це поранення, згідно проведеним медико-криміналістичним експертизам, утворилась від пострілу з вогнепальної зброї. Характер дефекту тканини в рані може вказувати на значну пробивну дію снаряду. Виявлене поранення голови утворилось незадовго до настання смерті, згідно даних судово-гістологічної експертизи перші хвилини до її настання, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 4.8, п. 2.12., 2.1.3 а, б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р) за критерієм небезпеки для життя і має причинний зв?язок зі смертю.

Крім цього в ході проведення судово-медичної експертизи трупа було виявлене наскрізне вогнепальне кульове поранення з проникненням в спинно-мозковий канал і повним розривом спинного мозку, що починається шкірною раною на лівій бічній поверхні живота з пошкодженням в цій області підшкірно-жирової клітковини та бічних м?язів живота з проникненням в заочеревинний простір без пошкодження внутрішніх органів з формуванням крововиливів у жирову капсулу нирок без пошкодження їх цілісності, подальшим проходженням в товщі великого лівого поперекового м?язу, проникненням в тіло 2 поперекового хребця з повним розривом спинного мозку, виходом з правої бічної поверхні тіла цього хребця, подальшим його проникненням в товщу великого правого поперекового м?язу, пошкодженням за ходом глибоких та поверхневих м?язів попереку, підшкірно-жирової клітковини, закінчується клаптевидною шкірною раною в правій поперековій області. Вказаний рановий канал проходить у напрямку зліва направо дещо спереду назад, довжиною 40см. вказане поранення тулуба має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3 д Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р) за критерієм небезпеки для життя і в даному випадку не має причинного зв?язку зі смертю.

Виявлені вхідні вогнепальні рани є однотипними, утворились від дії метального снаряду (кулі) при пострілі з вогнепальної зброї, в тому числі й з АК74, з неблизької дистанції.

Таким чином, показання на які посилається ОСОБА_3 в протоколі проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечить об`єктивним судово-медичним даним в частині способу і механізму утворення вогнепальних пошкоджень голови і тулуба ОСОБА_7 . Встановлення обставин та умов за яких відбулось спричинення вогнепальним пошкоджень постраждалому не входить в компетенцію судово-медичного експерта.

Під час судового розгляду також були досліджені надані стороною обвинувачення наступні докази - документи: протокол огляду місця події від 25.08.2023 року з ілюстративними таблицями; протокол ДНХІ-2 №8493 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 25.08.2023 року відносно ОСОБА_3 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка зі спеціального приладу «Алконт-М» із результатом 1,08 проміле; копія паспорту ОСОБА_7 ; копія військового квитка ОСОБА_7 ; копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_7 №10-12/2243-Дм/23 віл 28.08.2023 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.08.2023 року; відеозапис слідчого експерименту від 26.08.2023 року; копія паспорту ОСОБА_3 ; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 ;копія довідки військового лікарської комісії відносно ОСОБА_3 ; копія посвідчення ОСОБА_3 ; копія військового квитка ОСОБА_3 ; копія мобілізаційного розпорядження відносно ОСОБА_3 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.12.2022 року №330; вимога відносно ОСОБА_17 ; копія вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року відносно ОСОБА_3 засудженого за ч.4 ст. 296 КК України; копія ухвали Харківського апеляційного суду від 15.01.2019 року; відповідь КНП «Центральна районна лікарня Бердичівського району» від 06.09.23 №801;характеристика ОСОБА_3 ; довідка про склад сім`ї ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_18 серії НОМЕР_4 ; копія паспорту ОСОБА_18 № НОМЕР_5 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №400 від 24.09.2023 року про результати розслідування смерті військовослужбовця частини НОМЕР_1 ; акт проведення розслідування смерті військовослужбовця частини НОМЕР_1 ; доповідь по факту навмисного вбивства головного сержанта батареї реактивної артилерійського батареї військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_7 командиром бойової машини 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 ; довідка про смерть ОСОБА_7 ; бойове розпорядження №64к/213деж; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_6 ; копія журналу ведення бойових дій реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №344 від 20.12.2023 року; відомість по заходам безпеки РЕАБАТР військової частини НОМЕР_1 по заходам безпеки 13.07.2023 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 року №27; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 року №4-РС; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2023 року №1463; акт №1093 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціального технічного засобу; витяг від 25.08.2023 року з ЄРДР по кримінальному провадженню №0002248; службова характеристика відносно ОСОБА_7 ; службова характеристика ОСОБА_3 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 року №05; медична характеристика ОСОБА_3 ; медична характеристика ОСОБА_7 ; бланк отримання пояснень ОСОБА_12 від 25.08.2023 року; відомість закріплення зброї за особовим складом першого взводу реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 ; протокол слідчого експерименту від 26.08.2023 року, ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 року про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; протокол огляду речей від 26.08.2023 року; протокол огляду речей (документів) від 05.09.2023 року; постанова слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП в Харківській області про визнання речовим доказом від 26.08.2023 року; квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №94; корінець квитанції №31; ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 року про накладення арешту в рамках кримінального провадження.

Показання потерпілої та свідків є послідовними, узгоджуються з наведеними вище доказами у справі, а тому сумнівів у їх достовірності у суду не викликають.

Здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого стороною обвинувачення.

На підставі встановлених фактичних даних та наданих прокурором доказів, їх аналізу у судовому засіданні, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Судом досліджені всі докази, які були надані учасниками судового провадження. Інші докази суду не надавались. Про необхідність дослідження інших доказів учасники судового провадження суд не повідомляли, зокрема з клопотаннями про виклик певних осіб до суду для допиту як свідків, про витребування та дослідження певних речей чи документів, до суду не звертались.

Про наявність у ОСОБА_3 умислу на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_7 свідчать кількість пострілів з вогнепальної зброї та їх направленість у важливі для життя органи - голову та черевну порожнину.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України - є особливо тяжким злочином, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує - щире каяття та обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені під час досудового розслідування знайшли своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами, які, за оцінкою суду, не викликають сумніву щодо дійсного наміру обвинуваченого та спрямованість умислу обвинуваченого саме на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 К України раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; до КЗОЗ «Обласний психоневрологічний диспансер» впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного ОСОБА_3 дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання останнього можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні у строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 26 серпня 2023 року, тобто з моменту затримання в порядку ст.208 КПК України (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.08.2023 року).

Потерпілою заявлений цивільний позов, відповідно до якого просить стягнути суму матеріальної шкоди (витрати на поховання) у розмірі 48599,25 грн., суму моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 22000,00 грн. В судовому засіданні обвинувачений позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій було завдано психологічних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього психічного здоров`я потерпілої. Тому керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, та з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 1000000,00 грн. в рахунок погашення моральної шкоди.

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, за відсутності виняткових обставин, передбачених ч.3 ст.377 КПК України, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду до набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування - підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и л а :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто з 26 серпня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.08.2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 48599 (сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 25 копійок, суму моральної шкоди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок та суму витрат на правничу допомогу у розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави, на відшкодування процесуальних витрат, вартість проведених експертиз у розмірі 7648 (сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року.

Речові докази по справі: 28 патронів калібру 5,45 мм, з різним маркуванням, які були поміщені до полімерного сейф пакета PSP2042620; автомат АК - 74 № НОМЕР_2 , 1986 року випуску, з магазином, без патронів, розряджений, який було поміщено в полімерний білий мішок, опечатано биркою; одну гільзу та один патрон калібру 5,45, які були поміщені до полімерного сейф пакета PSP1311661, предмет схожий на кулю, який було поміщено до полімерного сейф пакета РSР2042601, мобільний телефон «ХІАОМІ» чорного кольору, який був поміщений до полімерного сейф пакета PSP3001370; мобільний телефон «ZTE Blade А51», з двома сім картками: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 в чорному чохлі, запакований до сейф пакету. НПУ PSP2042608; камуфляжну куртку костюму літнього польового розміру 52/4, ННН 8415-61-011-1967, дата виготовлення 04.2023 р. з написом «ГУЛЬ» та штани, костюму літнього польового розмір 52/4, ННН 8415-61-011-2379, дата виготовлення 04.2023 р. поміщено до картонної коробки та опечатано - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий: суддя