Справа № 392/1256/23
Провадження № 1-кп/392/118/24
УХВАЛА

16 квітня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Мала Виска клопотання заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_5 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульяновка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у кримінальному провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 25 лютого 2023 року, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане клопотання та ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Згідно з клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.02.2023 у темну пору доби керував технічно-справним автомобілем «Renaut Megane Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить останньому, рухався по автомобільній дорозі М-12 Стрій Тернопіль Кропивницький Знам`янка зі сторони с. Олександрівка, Новоукраїнського району в напрямку м. Умань та здійснював перевезення двох пасажирів, а саме малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України)(п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну… і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху, 24.02.2023 близько 17 год. 30 хв., на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку ОСОБА_4 , рухаючись за межами населеного пункту по території Новоукраїнського району Кіровоградської області, нехтуючи вимогами п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) самовпевнено перевищив безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, що позбавило його можливості контролювати його рух, внаслідок чого не впоравшись із керування, на відстані 600 метрів від населеного пункту с. Олександрівка, на горизонтальній ділянці дороги, допустив його занос, після чого здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху, та з`їхав у кювет на відстані 3 м до краю дороги.

Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних вимог ПДР України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої:

- пасажир заднього пасажирського сидіння з ліва ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 64 від 23.06.2023 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середніх, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- пасажир заднього пасажирського сидіння з права ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 61 від 12.06.2023 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, більше 6 днів.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

На даний час підозрюваний ОСОБА_4 примирився із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8 , повністю відшкодував матеріальні збитки, у зв`язку із чим прокурор просить звільнити підозрюваного від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.44, 46 КК України.

Під час підготовчого судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заявив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, які вказані у клопотанні прокурора та його повідомленні про підозру, визнає в повному обсязі та погоджується із усіма встановленими державним обвинуваченням обставинами, повністю відшкодував потерпілій завдані кримінальним правопорушенням збитки та примирився із нею, розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, роз`яснені йому судом та наполягає на задоволенні клопотання. Окремо зазначив, що вчинив кримінальне правопорушення не умисно, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, та тривалий час проходив лікуванн, про що долучив копію Виписки із медичної карти стаціонарного хворого.

До клопотання подано заяву неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_8 , в якій зазначили, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 у повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду ОСОБА_7 , будь яких претензій з цього приводу потерпіла та її законний представник не мають, у зв`язку з чим не заперечують проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення відповідно до ст.46 КК України.

В підготовче судове засідання неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 через прокурора подали заяву, в якій висловили думку про відсутність будь-яких претензій матеріального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 , просили задовольнити клопотання прокурора про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, провадження у справі закрити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані під час розгляду клопотання на його обґрунтування докази, суд приходить до таких висновків.

Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду (ч.2 ст.286 КПК України).

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.3 ст.288 КПК України), що також кореспондується із вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Аналізуючи, передбачені ст.46 КК України умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, а також досліджені докази, судом встановлено наступне:

- ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, що не оспорюється учасниками судового провадження, яке із врахуванням положень ст.12 КК України віднесене до категорії необережних нетяжких злочинів та не є корупційним згідно з приміткою до ст.45 КК України. Під час кримінального провадження не встановлено того, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відповідно до вимоги про судимості ОСОБА_4 раніше не судимий, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення;

- н/л потерпіла ОСОБА_7 , її законний представник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_4 примирилися, н/л потерпіла прийняла вибачення останнього в результаті вільного волевиявлення;

- підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі добровільно відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду, про що свідчать пояснення і заяви підозрюваного та н/л потерпілої, її законного представника, а також відсутність цивільного позову.

Таким чином, встановлено усі умови та підстави, визначені ст.46 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України.

Відтак, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою є обов`язком, а не правом суду, клопотання прокурора безумовно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Частиною 1ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст.368, ч. 4 ст.374 КПК України).

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито у зв`язку із примиренням з потерпілим, при цьому винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення жодним учасником процесу не оспорюється, державою, з метою доведеності вини підозрюваного ОСОБА_4 , понесенні відповідні витрати на залучення експертів, а саме: проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-23/2189-ІТ від 02.03.2023 1887 грн. 8 коп.; проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-23/3713-ІТ від 28.04.2023 956 грн. Загальний розмір витрат на залучення експертів під час проведення досудового розслідування складає 2843 грн. 08 коп.

Тому з підозрюваного ОСОБА_4 підлягають стягненню процесуальні витрати на користь держави на залучення експертів в розмірі 2843 грн. 08 коп.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ч.2 ст.286, ч.3 ст.288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 376, 392 КПК України, на підставі ст.ст.44, 46 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням винного із потерпілим.

Кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 25 лютого 2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2843 грн. 08 коп.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 16.04.2024.

Суддя ОСОБА_9