09.04.2024
Справа № 642/7169/23
№ 1-кс/642/158/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, скаргу ОСОБА_3 на рішення, дію чи бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області,

установив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , у якій він просив, серед іншого:

-витребувати кримінальне провадження №0000573 та надати йому для ознайомлення;

-скасувати постанову у кримінальному провадженні №0000573 про відмову у визнанні потерпілим.

Заявник вказує, що оскаржувану постанову отримав поштою 30.12.2023.

На обгрунтування скарги зазначив, що дізнавач незаконно відмовив йому у визнанні потерпілим, оскільки, серед іншого, ст.356 КК України передбачає кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, яке можливе лише на підставі заяви потерпілого.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та зазначив, що за статтею 356 КК України, яка передбачає приватне обвинувачення, заява про кримінальне правопорушення подається саме потерпілим. У постанові дізнавача від 07.12.2023 про відмову у визнанні потерпілим, дізнавач не наводить мотивів відмови, а лише переписує статті КПК України.

Старший дізнавач ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, де вказала, що проти скарги заперечує, ОСОБА_3 до райвідділу на виклик для проведення допиту жодного разу не прибув, усі виклики ігнорував. На даний час кримінальне провадження направлено для подальшого розслідування до Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, оскільки ОСОБА_3 у своїй заяві посилався на вчинення діяння працівником поліції.

Суд, заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У провадженні СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0000573 від 07.12.2023р. за ст.356 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 , яку було зобов`язано внести до ЄРДР за ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова.

Постановою старшого дізнавача ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 07.12.2023р. було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим. На обгрунтування постанови вказано, що на виклики, у тому числі й за телефоном ОСОБА_3 не з`явився, у зв`язку із чим відсутня можливість його допитати. Окрім того, не встановлено, що ОСОБА_3 було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди за фактами, викладеними у заяві. Як вбачається з даної постанови, кримінальне провадження ведеться за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування наведений у ст. 303 КПК. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, серед іншого бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Кримінальне провадження, за яким винесена оскаржувана постанова, здійснюється за статтею 356 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Статтею 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, серед іншого й статтею 356 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова старшого дізнавача ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 07.12.2023р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим суперечить положенням статті 477 КПК України і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною першої статті 303 КПК зазначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені в суді під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, згідно з правилами цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Винесення слідчим суддею будь-яких інших рішень за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування чинним КПК України не передбачено.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слідчий суддя не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України.

За таких обставин, вимоги скарги щодо надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення не підлягають задоволенню, оскільки не передбачені приписами ч. 1 ст. 303 КПК України, та не відносяться до повноважень слідчого судді.

Таким чином скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП№2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 07.12.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

У задоволенні іншої частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 09.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1