печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9053/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про зміну застосованого підозрюваній ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження № 0000103 від 06.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодження прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про зміну підозрюваній ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження № 0000103 від 06.02.2024.

Підставою для зміни запобіжного заходу прокурор вказує те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2023 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді застави в розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 368 000 гривень в національній грошовій одиниці, проте підозрювана умисно не виконала у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та не надала документ що це підтверджує.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання просив задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість.

Підозрювана ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, вказавши, що ОСОБА_3 в повному обсязі виконує покладені на неї ухвалою Київського апеляційного суду обов`язки, а також те, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду розмір застави не відповідає є непомірним для неї. Разом з цим, ОСОБА_3 поступово виконує ухвалу Київського апеляційного суду, оскільки частково внесла суму визначеного розміру застави та продовжує пошук матеріальних можливостей для її внесення.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.02.2024 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 222-1, ч. 3 ст. 209 КК України.

Вищевказане кримінальне провадження 06.02.2024 прокурором виділено з кримінального провадження № 0000605 від 11.07.2023 в окреме провадження.

Відповідно до клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що злочинна група у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка керувалась єдиним злочинним умислом на легалізацію і відмивання коштів, одержаних злочинним шляхом, з метою надання правомірного вигляду коштам, отриманим від маніпулювання на фондовому ринку, на загальну суму 19 803 162,07 грн., що є особливо великим розміром, за обставин, викладених у клопотанні, вчинила злочинні дії, спрямовані на набуття них у фактичне володіння та здійснила фінансові операції з ними за допомогою суб`єктів первинного фінансового моніторингу - АТ «РВС Банк» і брокерів ТОВ «І-Нвест» та ПрАТ «Майстер Брок».

У межах вказаного кримінального провадження 25.07.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій службових осіб учасників фондового ринку, що мають ознаки маніпулювання на фондовій біржі, встановлені відповідно до закону щодо державного регулювання ринку цінних паперів, що призвели до отримання фізичною особою прибутку у значних розмірах, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 222-1 КК України, та у здійснені фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також у вчиненні дій, спрямованих на приховання та маскування незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, набутті, володінні та використанні коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2023 до підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 368 000 гривень в національній грошовій одиниці, із покладенням на підозрювану обов`язків, строком до 11.11.2023, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно норм ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, за правилами ч. 3 ст. 173, ч. ч. 1, 4 ст. 194 КПК України застосуванню до особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, підлягає найбільш м`який запобіжний захід, який здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Отже, підставою для зміни запобіжного заходу за ініціативою прокурора, слідчого є істотні для вирішення питання про його вид та/або обсяг обставини, які виникли після прийняття рішення про застосування первісного запобіжного заходу, або існували на той час, втім не були відомі стороні обвинувачення.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Відповідно до ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Отже, ОСОБА_3 повинна була протягом п`яти днів внести заставу у розмірі 5 368 000 грн на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду. Проте, вказаної вимоги ст. 182 КПК України ОСОБА_3 не дотрималась, наразі внесла на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду 156 805, 25 грн посилаючись на її фінансову не спроможність.

Загальною підставою зміни запобіжного заходу з застави на тримання під вартою є умисні дії підозрюваної особи, направлені на невиконання рішення суду. Проте умислу в діях ОСОБА_3 слідчим суддею не встановлено, зокрема:

- в ухвалі Київського апеляційного суду не зазначено граничний строк внесення коштів та наслідки, які можуть настати у зв`язку з невнесенням коштів протягом цього строку;

- стороною обвинувачення не доведено наявності у підозрюваної фінансової спроможності внесення застави станом на день звернення із клопотанням про зміну запобіжного заходу;

- усвідомлені наміри підозрюваної виконати ухвалу Київського апеляційного суду, оскільки вона внесла частину суми визначеного розміру застави та продовжує пошук матеріальних можливостей для її внесення.

Враховуючи вищевикладене, що в ході досудового розслідування не зафіксовано порушення ОСОБА_11 як загальних обов`язків підозрюваної особи визначених ст. 42 КПК, так і обов`язків, покладених на неї ухвалою Київського апеляційного суду, строк дії яких закінчився 11.11.2023, що підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу не змінилися, те що в діях ОСОБА_3 умисел на невиконання рішення Київського апеляційного суду в частині не сплати застави відсутній, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави, для зміни запобіжного заходу, застосованого до підозрюваної ОСОБА_3 .

Слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, в якому суд зазначив: «п. 78. Гарантії передбачені п. З статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні у справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів, для гідного людяного проживання».

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 200, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1