ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1291/24

Провадження № 1-в/210/83/24

27 березня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, до арешту не працюючого, засудженого 01 грудня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у вигляді 05 років 02 місяців позбавлення волі, та 05 серпня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до покарання у вигляді 05 років 02 місяців позбавлення волі,

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення. В обґрунтування подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 зазначив, що станом на 13 лютого 2024 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, за весь період строку відбування покарання засуджений не порушував установлений порядок відбування покарання. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці заохочений 2 рази. По прибуттю до установи засуджений працевлаштований в промисловій зоні установи різноробочим в цеху «Овочесховищ». Виявляє бажання та активно бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До виконання робіт із благоустрою ставиться із розумною ініціативою. Засуджений дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядку дня установи, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань, бере активну участь в інших заходах соціально-вихованого характеру, сумлінно дотримується трудової дисципліни, здобув неформальну онлайн освіту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 обґрунтовуючи тим, що останній не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання адміністрації колонії та просив суд його задовольнити.

Представник адміністрації колонії підтримав подання та посилаючись на обґрунтування наведені в ньому просив суд його задовольнити.

Суд, вислухавши, прокурора, засудженого, представника адміністрації колонії, дослідивши подання, особову справу засудженого, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України).

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08 червня 2012 року №847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання,яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.

Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2017 року).

На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно роз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст.81 КК України є фактичне відбуття засудженим певної частини покарання за відповідний злочин.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Судом досліджені характеризуючі матеріали на засудженого, висновок щодо ступеня виправлення засудженого та особова справа.

Так, ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року, за ч.3 ст.186 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, згідно ст.ст.75, 76 КК України, з іспитовим строком на 03 роки.

01 грудня 2020 року ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у вигляді 05 років 02 місяця позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 01 квітня 2021 року.

В подальшому ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до покарання у вигляді 05 років 02 місяця позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахується з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 11 травня 2021 року по 04 серпня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 06вересня 2022 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року, на підставі ч.2 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2015 року по 04 грудня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12 травня 2021 року, а саме в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», з 04 червня 2021 року в ДУ «Криворізька виправна колонія №80».

За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, стягнень не мав, має два заохочення: 24 січня 2022 року «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст.118 ч.1 КВК України» та 28 липня 2022 року «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст.118 ч.1 КВК України».

Отже посилання ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» про доведеність виправлення ОСОБА_4 є сумнівними та суперечливими, а сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, що зазначено як підстави заохочень ОСОБА_4 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року №2823/5. На думку суду, заохочення ОСОБА_4 були зроблені адміністрацією установи з метою стимулювання його правослухняної поведінки, що не є ознакою виправлення засудженого.

Суд також зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення та може бути представлений до заміни покарання у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки набрав більше 65 балів, а саме 80 балів.

Вказане передбачено Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року №294/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за №117/39173.

Проведеною 01 березня 2024 року згідно наказу МЮУ від 27 листопада 2020 року №4121/5 оцінкою встановлено середній рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення.

Згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 засуджений працевлаштований, однак, відповідно про Довідку про доходи за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року останній доходів не отримував, будь-яких інших доказів працевлаштування засудженого ОСОБА_4 суду не надано.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на поведінку засудженого, який не довів свого виправлення, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_4 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, з урахуванням строку призначеного покарання, має досить нетривалий характер, у зв`язку з чим, з огляду на значну частину невідбутої частини строку покарання - майже 01 рік 07 місяців з призначених 05 років 02 місяців, з урахування зарахування засудженому у трок відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 31 липня 2015 року по 04 грудня 2015 року (4 місяці) в задоволенні подання необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим, передчасним та має формальний характер.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1