Справа № 135/560/24
Провадження № 1-кп/135/65/24
ВИРОК

іменем України

13.06.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 07 березня 2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.06.1994 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.101, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі. 02.10.1995 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 25 днів;

- 19.10.2001 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.187, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 12.03.2004 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ч.1 ст.296, ч.3 ст.307, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 16.03.2011 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 8 місяців 25 днів позбавлення волі;

- 29.12.2015 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 6 років 10 місяців з конфіскацією частини майна;

- 12.01.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

- 03.06.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинській ВК № 39, яка розташована у АДРЕСА_2 , за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України, на якого протягом одного року накладалось дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, яке ніким не оскаржене та не скасоване, а саме ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року ОСОБА_4 переведено до приміщення камерного типу строком на двадцять п`ять діб за зберігання заборонених предметів, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 05 березня 2024 року близько 10 год. 00 хв. начальником відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК №39 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28 серпня 2018 року (далі Правила) здійснювався обхід дільниці посиленого контролю Ладижинської ВК №39 з метою перевірки дотримання засудженими норм порядку відбування покарання.

Під час обходу 05 березня 2024 року о 10 год.15 хв. перевірено камеру №4 вказаної дільниці, в якій утримується засуджений ОСОБА_4 Зайшовши до приміщення камери, працівниками адміністрації Ладижинської ВК №39 проведено огляд та встановлено, що дана камера знаходиться в неохайному вигляді та в ній не здійснювалось вологе прибирання.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 самостійно відбуває покарання в приміщенні камери, ОСОБА_5 , відповідно до пункту 3 розділу 2 Правил засудженому ОСОБА_4 було поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу. Після цього ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені розділом 3 Правил, та попереджено його про дисциплінарну відповідальність у разі невиконання законної вимоги представника адміністрації, відповідно до ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України.

У подальшому, 05 березня 2024 року близько 11 год. 05 хв. начальником Ладижинської ВК № 39 полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 повторно поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 також відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі. Після цього, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 попередив засудженого ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність у разі невиконання законної вимоги представника адміністрації, передбачену ст. 391 КК України, однак ОСОБА_4 категорично відмовився виконати законну вимогу представника виправної установи, хоча був зобов`язаний і за станом здоров`я міг це зробити, але умисно не виконав вищевказану вимогу, незважаючи на попередження щодо притягнення до кримінальної відповідальності. Роз`яснивши засудженому його права та обов`язки, працівники адміністрації пішли перевіряти інші камери.

Суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за ст.391 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що не оспорює обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно протягом останього року піддавався дисциплінарному стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери). В березні 2024 працівник Ладижинської виправної ОСОБА_7 під час перевірки камери пред`явив вимогу про здійснення вологого прибирання, яку він відмовився виконати. Після цього, в цей же день начальник Ладижинської ВК №39 Сомик повторно пред`явив вимогу провести вологе прибирання, роз`яснив та попередив його про кримінальну відповідальність за невиконання законних вимог представника адміністрації, проте він знов категорично відмовився від виконання вимог про проведення прибирання.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, не працевлаштований, неодружений, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно, протягом останього року має дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності обставини справи, характер, тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він не відбув повністю покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2021 року. На дату ухвалення вироку 13 червня 2024 року невідбута частина покарання становить 3 роки 8 місяців 23 дні позбавлення волі.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити з застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2021 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 10 (десять) місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку, а саме з 13 червня 2024 року.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1