Справа № 127/7031/24
Провадження № 1-кп/127/202/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000018 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця Калинівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженки Калинівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, неодруженої, офіційно працевлаштованої, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи обізнаними в тому, що з 24.02.2022 по всій території України введено правовий режим воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_2 , побачили на торгівельних стелажах різні побутові речі та продукти харчування, після чого у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вступивши таким чином у попередню змову.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, 06.01.2024 приблизно о 16:55 год, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою між собою, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, будучи впевненими, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгівельних стелажів вищевказаного магазину помістили у червоний кошик товари з полиць стелажів, а саме: олію соняшникову рафіновану «AOIL» в кількості 1 пляшка; молочний шоколад «Мілка карамель, арахіс, повітряний рис» в кількості 2 штуки; фігурні снеки «Старснек» в кількості 1 штука; вологі серветки «Naturlle» в кількості 1 упаковка; арахіс в шоколаді в кількості 1 упаковка; бездротові навушники «Wireless pro 18», шоколадний бісквітний рулет «PERFETTO» в кількості 1 штука; шоколадні батончики «Твікс» в кількості 10 штук; капсули для прання «Persil» в кількості 2 упаковки; харчові приправи «приправа для курки» в кількості 3 пляшки; шоколадну пасту «СНОКОНNI» в кількості 1 упаковка та антиперспірант «Invisible» в кількості 1 штука.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із вищепереліченим товаром направились до каси самообслуговування, на якій, емітуючи розрахунок за нього, ОСОБА_4 помістив до свого рюкзака сірого кольору, який мав при собі, наступні товари: олію соняшникову рафіновану «AOIL» в кількості 1 пляшка; молочний шоколад «Мілка карамель, арахіс, повітряний рис» в кількості 2 штуки; фігурні снеки «Старснек» в кількості 1 штука; вологі серветки «Naturlle» в кількості 1 упаковка та арахіс в шоколаді в кількості 1 упаковка.

В свою чергу, ОСОБА_5 помістила у належний ОСОБА_4 рюкзак наступні товари: бездротові навушники «Wireless pro 18»; шоколадний бісквітний рулет «PERFETTO» в кількості 1 штука; шоколадні батончики «Твікс» в кількості 10 штук; капсули для прання «Persil» в кількості 2 упаковки; харчові приправи «приправа для курки» в кількості 3 пляшки; шоколадну пасту «CHOKOHNI» в кількості 1 упаковка та антиперспірант «Invisible» в кількості 1 штука.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не розрахувавшись за поміщений у рюкзаки товар, вийшли за межі приміщення магазину «Аврора» та в подальшому спільно розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «Вигідна покупка» відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, матеріальної шкоди на загальну суму 1785,59 грн.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 не оспорювали час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим їм злочином, свою вину визнали у повному обсязі, підтвердили обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодилися з кваліфікацією їхніх дій. Зокрема, надали аналогічні показання, відповідно до яких повідомили, що ідея на вчинення цієї крадіжки у них виникла після перегляду відповідних роликів в Інтернет-мережі. Про вчинене щиро шкодують та просили їх суворо не карати. Обвинувачена ОСОБА_5 при призначенні їй покарання просила суд також врахувати, що після смерті своєї матері на її утриманні залишився малолітній брат.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 в письмовій заяві просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність. В заяві також зазначив, що претензій будь-якого характеру о обвинувачених не має та при обранні останнім міри покарання покладається на розсуд суду.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинувачених, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, перевіривши добровільність їх позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченими вини, дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що їхні дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив застосувати до обвинувачених положення ст. 75, 76 КК України; обвинувачені просили їх суворо не карати); відношення обвинувачених до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (умисний корисливий злочин, який вчинено в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб); особи обвинувачених (раніше несудимі, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебувають, обвинувачений ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, обвинувачена ОСОБА_5 працевлаштована по договору найму).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченою факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Тяжкі особисті та сімейні обставини полягають в тому, що після смерті матері обвинуваченої на утриманні останньої фактично знаходиться її малолітній брат.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинувачених, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та думку представника потерпілої юридичної особи щодо призначення покарання, суд дійшов переконання, що виправлення обвинувачених та їхнє перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Відтак, ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті обвинувачення, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_5 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті обвинувачення, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, а також для попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок іспитового строку обвинуваченим необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченим запобіжний захід не обирався.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 223/24-21 від 16.01.2024 в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп., в рівних частках з кожного, тобто по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ними злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп., в рівних частках з кожного, тобто по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2024 по справі № 127/787/24 на майно, вилучене під час огляду 07.01.2024, а саме: пляшку олії, поміщену до спецпакету НПУ №7350028; 12 шоколадок «Твікс»; 2 шоколадки «Мілка», пачку горішків та «снеки», які поміщено до спецпакету НПУ №7350029; 3 банки зі спеціями, які поміщено до спецпакету НПУ №7350030; дезодорант, вологі серветки та навушники, які поміщено до спецпакету НПУ №7350031 та 2 упакування капсул для прання «Персіл», які поміщено до спецпакету НПУ №7350027.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000018, а саме:

-пляшку олії, поміщену до спецпакету НПУ №7350028; 12 шоколадок «Твікс»; 2 шоколадки «Мілка», пачку горішків та «снеки», які поміщено до спецпакету НПУ №7350029; 3 банки зі спеціями, які поміщено до спецпакету НПУ №7350030; дезодорант, вологі серветки та навушники, які поміщено до спецпакету НПУ №7350031 та 2 упакування капсул для прання «Персіл», які поміщено до спецпакету НПУ №7350027 повернути за належністю ТОВ «Вигідна покупка».

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: