ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/350/24 Справа № 708/80/24 Категорія: ст. 369 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали оскарження ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року, постановленої в рамках кримінального провадження № 0000199 від 27.04.2023 щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України, за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а :

Чигиринський районний суд Черкаської області своєю ухвалою від 22.02.2024 постановив направити докази допущених порушень адвокатом ОСОБА_7 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4636, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 23.01.2020, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_1 ) та адвокатом ОСОБА_8 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 6321, видане Радою адвокатів Донецької області 28.06.2023, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У спільній апеляційній скарзі ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_7 порушують питання про скасування ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.02.2024 через неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення.

По факту викладених судом в ухвалі порушень, допущених, в тому числі адвокатом ОСОБА_7 зазначають, що відповідно до п. 15 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер). У ордері на надання правової допомоги, який видається адвокатом або адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, не заборонено здійснювати виправлення і дописки, у разі якщо обсяг повноважень адвоката змінюється в межах такого договору.

Вказують, що судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що стороною захисту внесено доповнення в ордер з надання правової допомоги на підставі п. 15 вищезазначеного Положення, в результаті зміни обвинувачення та доповнення прав та обов`язків сторін договору з надання юридичних послуг і зазначені дії вчинені виключно з метою захисту прав клієнта.

Звертають увагу на те, що ОСОБА_10 висунуто нове обвинувачення із яким захисник не ознайомлений, також йому не направлялись будь-які повістки з цього приводу, у зв`язку із чим, для захисту прав ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 , не маючи вичерпної інформації стосовно того щодо якого із двох кримінальних проваджень відносно ОСОБА_10 буде здійснювати слухання, був вимушений вписати повноваження в один і той самий ордер, який сформований на підставі одного і того ж договору з надання юридичних послуг.

На думку апелянтів, доповнення обсягу повноважень адвоката в межах одного і того ж договору від 10.11.2023 з надання замовнику юридичного супровіду кримінальних проваджень пов`язаних із проходженням ним військової служби, не позбавляло можливості адвоката ОСОБА_7 , як захисника ОСОБА_10 , вносити доповнення до ордеру серії НОМЕР_1 з надання правничої допомоги, де є один підзахисний та договір, але виникла необхідність вчинити інші процесуальні дії.

Наголошують, що в даних правовідносинах сформовано один ордер на одного клієнта ОСОБА_10 і у зв`язку із інкримінуванням останньому інших додаткових правопорушень, а також направленням справ у різні судові інстанції, адвокат ОСОБА_7 був вимушений оперативно, для захисту прав клієнта, доповнити цей ордер інформацією про Чорнобаївський районний суд задля допуску захисника в судове засідання. Також зазначають, що ОСОБА_10 підтвердив у судовому засіданні факт представництва його інтересів адвокатом ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000199.

Додатково зазначають про безпідставність, в контексті п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, посилань суду першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про її направлення до КДКА Дніпропетровської області, в тому числі щодо адвоката ОСОБА_8 , для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Оскільки зміст судового рішення ґрунтується на інформації щодо ордеру серії НОМЕР_1 від 05.12.2023, який видано та підписано адвокатом ОСОБА_7 , до якого адвокат ОСОБА_8 немає жодного відношення, а будь-яких ордерів адвоката ОСОБА_8 матеріали кримінального провадження не містять.

Ставлять під сумнів можливість постановлення в кримінальному провадженні окремих ухвал, оскільки чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає таких судових рішень, які б надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені в ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчої інстанції, навідміну від положень КПК України 1960 року.

ОСОБА_10 , який утримується під вартою, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду поданої, в тому числі і ним апеляційної скарги, однак не виявив бажання бути доставленим в судове засідання.

З огляду на наведене, судовий розгляд проводиться за відсутності ОСОБА_10 , що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.02.2024, прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наведених в ній доводів, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

В першу чергу колегія суддів зауважує, що, незважаючи на положення ст. 392 КПК України щодо можливості оскарження в апеляційному порядку судових рішень, апеляційна скарга ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 в якій порушується питання про прийняття судом першої інстанції судового рішення, яке не передбачене нормами діючого КПК України, допушена до апеляційного розгляду з урахуванням усталеної практики ВС про те, що у разі постановлення судового рішення, що не передбачене кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом статтей 369, 371, 372 та 374 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а судове рішення, у якому вирішуються інші питання у формі ухвали. Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність, зокрема у суду першої інстанції процесуальних повноважень для постановлення оскаржуваної ухвали є необгрунтованими.

Вирішуючи питання щодо процесуальної можливості постановлення ухвал про звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені в ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб навстановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК України 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався статтями 23-2, 380, 400-2 КПК України 1960 року.

Дійсно, діючий КПК України не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування, судом, наприклад, нижчої інстанції, тощо.

Єдиним випадком коли чинний КПК України прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у ст. 378 цього Кодексу.

Кримінальні процесуальні рішення це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.06.2021 (справа № 686/9636/18), системне та телеогічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371 та 372 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вимог процесуального закону та наведеної практики, колегія суддів вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Зокрема під час підготовчого судового засідання судом першої інстанції встановлено, що адвокат ОСОБА_7 на підтвердження повноважень здійснення в Чигиринському районному суді Черкаської області

захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_10 в кримінальному провадженні № 0000199 від 27.04.2023 за ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України, надав декілька копій одного ордеру з різним змістом. З аналізу яких вбачається, що первісно ордер серії НОМЕР_1 був згенерований у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» 05.12.2023 та передбачав можливість захисту клієнта ОСОБА_10 у Черкаській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону та Четвертому слідчому відділі (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління ДБР. Згодом, зміст ордеру було змінено шляхом внесення відомостей про можливість надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_7 також у Чорнобаївському районному суді Черкаської області. У такій «редакції» копія ордеру надана суду на підтвердження повноважень захисника. Після чого 02.02.2024 до ордеру серії НОМЕР_1 від 05.12.2023 знову були внесені зміни, внаслідок чого до переліку установ, у яких адвокат може надавати правову допомогу, додано, з порушенням вимог Положення про ордер, Чигиринський районний суд Черкаської області.

Оскільки суд встановив невідповідність дій адвоката ОСОБА_7 Правилам адвокатської етики, з посиланням на рішення Ради адвокатів України № 137 від 15-16.12.2023 «Про затвердження роз`яснення щодо використання бланків ордерів на надання правничої (правової) допомоги», він мав процесуальні повноваження для постановлення оскаржуваної ухвали та обгрунтовано повідомив до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про встановлені ним обставини, які можуть слугувати підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07. 2012 № 5076-VI (надалі Закону) передбачено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, передбаченою ст. 34 Закону є вчинення ним дисциплінарного проступку, в тому числі порушення правил адвокатської етики.

Стаття 36 Закону встановлено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Колегія суддів не оцінює доводи апеляційної скарги щодо відповідності дій адвоката ОСОБА_7 вимогам Правил адвокатської етики, Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 та рішенню Ради адвокатів України № 137 від 15-16.12.2023 «Щодо використання бланків ордерів на надання правничої (правової) допомоги», оскільки в судовому рішенні викладені обставини, які на думку суду першої інстанції, вказують на допущені адвокатом ОСОБА_7 порушення, оцінка наявності або відсутності яких надається кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, в даному випадку Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, до повноважень якої і належить вирішення питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Додатково звертається увага на те, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на вирішення питання про наявність або відсутність в діях адвоката порушень, які можуть мати ознаки дисциплінарного проступку.

Разом з цим колегія суддів визнає доречними твердження про безпідставність, в контексті положень п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, посилання суду в резолютивній частині ухвали на допущені порушення адвокатом ОСОБА_8 та звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, з огляду на таке.

Пунктом 2 частини 1 статті 372 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині ухвали, яка викладається окремим документом, зазначаються встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів.

З аналізу мотивувальної частини ухвали від 22.02.2024 слідує, що висновки суду грунтуються на інформації щодо ордеру серії НОМЕР_1 від 05.12.2023, який видано та підписано адвокатом ОСОБА_7 і виключно діям адвоката ОСОБА_7 судом надана оцінка. В оскаржуваній ухвалі міститься лише посилання на те, що за договором про надання юридичних послуг від 10.11.2023 адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 замовнику ОСОБА_10 надаються юридичні послуги із супроводу кримінальної справи за ч. 4 ст. 408 КК України, а будь-які інші посилання на адвоката ОСОБА_8 , вчинені ним дії або поведінку, які можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності, відсутні.

Наведене вказує на необгрунтованість підстав звернення суду до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області для вирішення питання про притягнення адвоката ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на те, що під час апеляційного розгляду встановлена невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, ухвала Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.02.2024 підлягає зміні в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. 404, п. 2 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Виключити з резолютивної частини ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року посилання суду про допущені порушення адвокатом ОСОБА_8 .

У решті ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді