Житомирський апеляційний суд
Справа №294/2411/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/331/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 03.05.2024,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 13 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити, скасувати постанову від 13 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000307, матеріали кримінального направити для продовження досудового розслідування. При цьому, звертає увагу, що між ПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено безстроковий трудовий договір, згідно умов якого ОСОБА_7 була прийнята на роботу продавцем в магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 зобов`язалась нести повну відповідальність за збереження майна та матеріальних цінностей. На підставі акту прийому - передачі товару ОСОБА_7 прийняла товарно-матеріальні цінності на загальну суму 425855,26 грн. За результатами ревізії залишків товарних цінностей у вказаному магазині було виявлено нестачу товарів в сумі 61785,86 грн., з вини продавця ОСОБА_7 утворилась нестача в розмірі 49398,60 грн. Ревізія була проведена бухгалтером ОСОБА_8 на основі первинних документів бухгалтерського обліку за участі потерпілого, ОСОБА_9 та продавців ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Сектор дізнання ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській здійснював досудове розслідування кримінального провадження за ч.1 ст.185 КК України по факту викрадення продавцем ОСОБА_7 з каси магазину коштів в сумі 3000 грн., незважаючи на те, що потерпілий звертався до органу досудового розслідування із заявою про розтрату продавцем ОСОБА_7 товару на суму 49398,60 грн. Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 від 13 вересня 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000307 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження №0000307 від 13 вересня 2023 року незаконна та немотивована, винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому потерпілий звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування постанови дізнавача. Зазначає, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та невмотивована, слідчим суддею не перевірено належним чином законність прийнятої дізнавачем постанови, фактично зводиться до посилання на коментар ст.191 КК України, неможливість переклафікації кримінального правопорушення слідчим суддею та різні дати в акті прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей та в трудовому договорі укладеному з ОСОБА_7 . В свою чергу, зміст постанови дізнавача від 13 вересня 2023 року фактично базується лише на показаннях ОСОБА_7 та коментарі до ст.185 КК України, з зазначенням того, що розписка написана ОСОБА_7 під тиском. Крім того, дізнавачем в постанові не викладено суть заяви потерпілого, який звертався до органу досудового розслідування із заявою про вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ст.191 КК України за фактом нестачі майна в розмірі 49398,60 грн., разом з цим, заява потерпілого про вчинення кримінального правопорушення з невідомих причин в матеріалах кримінального провадження відсутня. Окрім того, в ході досудового розслідування допитувались свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили факт нестачі товару, що не враховано і не викладено їхні покази в постанові, як і не враховано показання самої ОСОБА_7 , яка не заперечує розтрату товару, який був їй ввірений, за який вона несла повну матеріальну відповідальність. Також, висновок дізнавача, що потерпілим підтверджено відсутність документів, які б підтверджували наявність вини у діях продавця ОСОБА_7 не відповідає дійсності. Звертає увагу і на те, що потерпілим було надано органу досудового розслідування акт ревізії, яким встановлено факт нестачі товару, власноручну розписку ОСОБА_7 , в якій вона вказала, що нестача утворилась з її вини, акт прийому - передачі товару, що підтверджує передачу товару ОСОБА_7 , договір, за яким ОСОБА_7 зобов`язалась нести повну відповідальність за збереження майна та матеріальних цінностей, а розписка ОСОБА_7 була написана нею добровільно в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_6 Різні ж дати в акті передачі товарно-матеріальних цінностей та в трудовому договорі не спростовують факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Крім цього, вважає, що наявні всі підстави для постановляння апеляційним судом окремої ухвали, органом досудового розслідування проводилось розслідування не за фактом розтрати продавцем ОСОБА_7 товару иа суму 49398,60 гри., а за вигаданими поліцією обставинами про нібито крадіжки з каси продавцем ОСОБА_7 коштів в сумі 3000 грн. Звертаючись до слідчого судді зі скаргою про скасування постанови про закриття кримінального провадження потерпілий не просив слідчого суддю змінювати кваліфікацію кримінального правопорушення.

До початку розгляду провадження по суті, від адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 надійшли письмові клопотання про розгляд провадження без їх участі, з підтримкою апеляційних вимог. В свою чергу, від прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_12 також надійшло клопотання про розгляд провадження без його участі, з позицією в заперечення апеляційної скарги. (клопотання перебувають в матеріалах провадження)

З урахуванням зазначеного, виходячи з положень ч.4 ст.107, ст.406 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, дослідивши судове провадження №294/2411/23 та матеріали кримінального провадження №50000307, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Норми ч.2 ст.9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень..

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з вимогами, передбаченими ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; ) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вказані вимоги процесуального закону дотримані.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №50000307 від 30.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, проведено достатньо повно і об`єктивно, а прийняте за результатами перевірки рішення (постанова про закриття кримінального провадження №50000307 від 13.09.2023 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України) відповідає вимогам ст.110 КПК України, є законним та вмотивованим, його зміст відповідає фактичним обставинам справи.

В провадженні СД ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебували матеріали кримінального провадження №50000307 від 30.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Як встановлено органом досудового розслідування, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Романівського районного суду від 25.11.2019 зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 13.11.2019. В подальшому відомості 30.11.2019 за заявою останнього внесені до ЄРДР за №0000307 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. (арк.крим.провад.1-4)

При цьому, органом досудового розслідування допитано власника магазину продовольчих товарів в с.Старочуднівська Гута Житомирського району Житомирської області ОСОБА_13 , який під час свого допиту вказав, що у згідно проведеної ревізії 20 лютого 2019 було встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 61785,86 грн. Дана нестача товарно-матеріальних цінностей була встановлена на підставі записів у зошиті обліку отриманих товарів та зданої виручки, який вівся особисто продавцями. На думку потерпілого ОСОБА_13 з вини продавця ОСОБА_7 у його магазині виникла нестача-товарно-матеріальних цінностей у розмірі 49398,60 грн.

В свою чергу, допитана свідок ОСОБА_7 (провадець) повідомила про те, що з грудня 2017 по 2019 рік працювала продавцем у магазині продовольчих товарів, який знаходиться у АДРЕСА_1 та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 . Зазначила, що на початку 2019 року вона вирішила за власним бажанням поїхати до м. Києва на заробітки, у зв`язку з чим у магазині продовольчих товарів у її присутності було здійснено ревізію, в результаті якої було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 27000 грн. Після ревізії ОСОБА_6 повідомив продавця ОСОБА_7 про те, що остання повинна сплатити дані грошові кошти, оскільки дана нестача виникла з її вини, проте ОСОБА_7 відмовилась це робити і повідомила, що нестача товарно-матеріальних цінностей виникла з вини власника магазину, який дозволяв покупцям брати товар в магазині в борг. Також, зазначила, що з незрозумілих для неї причин сума боргу для неї зросла до 49000 грн., які у подальшому ОСОБА_6 вимагав повернути ОСОБА_7 .

В подальшому, органом досудового розслідування були проведено одночасні допити між потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 для усунення розбіжностей в їхніх показах. Під час проведення одночасного допиту встановлено, що у сторін відсутні будь-які боргові зошити, де зафіксовані товари та їхня сума, які відпускалися в борг покупцям. Відсутні документи (накладні, акти тощо) щодо найменування товару, його вартості, прийняття товару продавцем та ін. Також ОСОБА_7 пояснила те, що написана нею боргова розписка про повернення грошових коштів ОСОБА_6 , яка наявна в матеріалах кримінального провадження, написана нею під тиском. Під час даного допиту потерпілий ОСОБА_6 підтвердив те, що у нього відсутні будь-які підтверджуючі документи на те, що його магазину з вини продавця ОСОБА_7 було завдано збитку на суму 49398,60 грн.

Органом досудового розслідування на адресу потерпілого ОСОБА_6 18.03.2023 надсилався запит з приводу надання інформації про наявність у нього документів (товаро-транспортні накладні, фінансові чеки, книга обліку витрат та доходів, яку ведуть фізичні особи- підприємці чи інші облікові документи), які підтверджують те, що станом на 20 лютого 2019 (у період проведення ревізії) магазином потерпілого було придбано товарно-матеріальних цінностей на суму 577822 грн. 72 коп., про які останній зазначає у своєму акті ревізії залишків товарно-матеріальних цінностей в магазині продовольчих та промислових товарів.

Також, було запропоновано надати точний перелік товарно-матеріальних цінностей із зазначенням найменування товарів та їхньої вартості, нестачу яких було виявлено 20.02.2019 у сумі 61785 грн. 86 коп. під час проведення ревізії залишків товарно-матеріальних цінностей в магазині продовольчих та промислових товарів.

Крім того, орган досудового розслідування пропонував надати будь-які інші підтверджуючі документи, за допомогою яких потерпілий ОСОБА_6 визначив суму заборгованості у розмірі 49398,60 грн. за продавцем ОСОБА_7 .

Однак, жодної відповіді на даний запит потерпілий ОСОБА_6 не надав, а в ході свого додаткового допиту та одночасного допиту зі свідком ОСОБА_7 лише підтвердив те, що у нього відсутні такі документи.

Таким чином, зібраними по кримінальному провадженню доказами встановлено те, що фактично стороною потерпілим ОСОБА_6 не надано до органу досудового розслідування відповідних документів, які б дозволили визначити предмет вчиненого кримінального правопорушення та оцінити збитки в грошовому еквіваленті. При цьому, нестача товарно-грошових цінностей документально належно не підтверджується. Проведений акт ревізії за участі дружини потерпілого ОСОБА_6 не підтверджений будь-якими іншими відповідними документами, зокрема, товаро-транспортними накладними про наявність такого майна на балансі магазину).

За висновком органу досудового розслідування, в діях ОСОБА_7 жодних умисних дій щодо таємного викрадення чужого майна. (ч.1 ст.185 КК України), не вбачається.

Слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що під час досудового розслідування питання попередньої кваліфікації, як і подальша кваліфікація (перекваліфікації) кримінального правопорушення, є виключно прерогативою уповноваженої особи органу досудового розслідування чи прокурора в межах кримінального провадження. Процесуальний механізм щодо можливості зобов`язання слідчим суддею, за результатами розгляду скарги, уповноважених осіб вносити відомості та здійснювати досудове розслідування за конкретною кваліфікацією кримінального правопорушення відсутній.

В свою чергу, у відповідності до диспозиції ч.1 ст.191 КК України (на яку посилається потерпілий ОСОБА_6 ), кримінальна відповідальність настає за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою. Суб`єктом привласнення і розтрати, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 191 КК України, може бути осудна приватна особа, яка досягла 16-річного віку і якій майно, що є предметом цього правопорушення, було ввірене чи перебувало в її віданні.

В свою чергу, привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром у подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб.

Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні.

Діяння може кваліфікуватися як привласнення чи розтрата лише у разі, коли його предметом виступає майно, яке було ввірене винному чи було в його віданні, тобто воно знаходилось у правомірному володінні винного, який був наділений правомочністю по розпорядженню, управлінню, доставці або зберіганню такого майна. Така правомочність може обумовлюватись службовими обов`язками, договірними відносинами або спеціальним дорученням.

Звернення на свою користь чужого майна, вчинене особою, яка не була наділена певною правомочністю щодо цього майна, а за родом своєї діяльності мала лише доступ до цього майна (сторож, охоронник, підсобний робітник, вантажник та ін.), повинно кваліфікуватися як крадіжка за ст.185 КК України.

Таким чином, для доведення наявності в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, необхідна наявність належних й допустимих доказів наявності у діях особи корисливого мотиву та корисливої мети.

Як встановлено в ході досудового та судового розгляду, згідно акту прийому-передачі від 05 грудня 2017 року продавці ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прийняли від ОСОБА_6 та ОСОБА_9 товарно-матеріальні цінності в асортименті згідно опис, що додається, на загальну суму 425855,26 грн. (а.к.п.11) При цьому, опис асортименту відсутній.

В свою чергу, як слушно зазначає слідчий суддя, трудовий договір між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в якому зазначено і про її матеріальну відповідальність, як продавця, було укладено лише 12 грудня 2017 року. (а.к.п.19-20), таким чином на момент прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_7 не могла бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, оскільки майно, що могло б бути предметом цього правопорушення, не було ввірене чи перебувало в її віданні, за відсутності детального опису асортименту товарів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що протягом досудового розслідування потерпілим (заявником) ОСОБА_6 відповідних документів, на підтвердження допущеної розтрати продавцем ОСОБА_7 майна, як і чіткого зазначення (підтвердження) суми можливої розтрати, з огляду на розбіжностях (значних) в цих сумах наведеним самим заявником, зокрема, під час ревізії 20 лютого 2019 було встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 61785,86 грн. (а.к.п.22), згідно показань останнього - 49398,60 грн., не надано.

Доказів, навіть опосередкованих, на підтвердження чіткої суми розтрати фактично недостачі, виявленої за результатами ревізії, допущеної продавцем ОСОБА_7 , не надано, як органу досудового розслідування, так і суду першої та апеляційної інстанції.

Апеляційний суд зважає і на те, що фактично єдиним безпосереднім доказом винності продавця ОСОБА_7 з боку потерпілого ОСОБА_6 у розтраті майна є розписка написана останньою (а.к.п.23). Разом з цим, у відповідності до показань останньої ця розписка написана нею під тиском з боку власника магазину, його жінки, та інших осіб. При цьому, органом досудового розслідування були відповідно допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , показання яких не доводять по-за розумним сумнівом добровільність позиції ОСОБА_7 щодо визнання розтрати та написання цієї розписки.

З урахуванням вище зазначеного, а саме встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 жодних ознак кримінального правопорушення, на думку апеляційного суду, вирішуючи скаргу адвоката ОСОБА_5 слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні поданої скарги на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 13 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження 50000307 від 30.11.2019.

При цьому, за результатами апеляційної перевірки, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному провадженні у повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому законом процесуальному порядку докази, за результатами чого винесено обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження.

Посилання апелянта на не проведення слідчим всіх необхідних слідчих дій, не знайшли свого підтвердження як слідчим суддею під час розгляду скарги, так і в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді та постанови про закриття кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, встановлення фактичних обставин подій у кримінальному провадженні №50000307 від 30.11.2019, як і належна оцінка доказів у цьому кримінальному провадженні, обумовили прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності в діях ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Жодних належних доказів на спростування цих висновків скаржником апеляційному суду не надано.

В свою чергу, як вважає апеляційний суд, приймаючи рішення слідчий суддя повно та всебічно дослідив обставини закриття кримінального провадження та дав належну оцінку доказам, які були зібрані в ході досудового розслідування та дійшов правильних висновків про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Доводи та обставини викладені ОСОБА_5 в скарзі на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та у апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді щодо викладених обставин кримінального правопорушення, були належно перевірені слідчим у ході досудового розслідування, та слідчим суддею під час судового розгляду скарги останньої, спростовуються матеріалами судового та кримінального проваджень.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий належним чином мотивував своє рішення та, оцінивши усі зібрані доказі, надав відповіді на поставлені адвокатом ОСОБА_5 питання, що обумовлюють закриття кримінального провадження та є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 03.05.2024, якою відмовлено у скасуванні постанови дізнавача сектеру дізнання ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 13.09.2023 про закриття кримінального провадження, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :