Справа № 761/6693/20
Провадження №1-кп/761/807/2024
В И Р О К

іменем України

07 травня 2024 року року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження 120 191 4 від 25.11.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда 2 групи, маючого дитину 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 раніше судимого, 16.06.2020 Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 70, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; Святошинським районним судом м.Києва від 08.10.2021 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.01.2024 року звільненого від покарання умовно-достроково на 9 місяців 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 року приблизно о 16 год.00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та попрямував до відділу з продажу чоловічого спортивного взуття та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП « ОСОБА_10 »

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_5 25.11.2019 року, приблизно о 16 год.10 хв., знаходячись в приміщення магазину за вищевказаною адресою під приводом добросовісного покупця, з метою не привертати до себе увагу, підійшов до відділу з продажу чоловічого взуття та взяв зі стелажу одну пару чоловічих кросівок марки «Вааs» вартістю 745,80 грн та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер для оточуючих, дістав з власної сумки заздалегідь заготовлені кусачки, якими зняв з даного взуття 3 магніти та помістив їх на полицю з продажу взуття, а одну пару чоловічих кросівок поклав до власної сумку, яку приніс з собою. Після чого з викраденим направився до виходу з приміщення магазину, не оплачуючи товар, з метою подальшому розпорядитись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ФОП « ОСОБА_10 » матеріальну шкоду у розмірі 745,80 грн.

Вийшовши з магазину «Конфіскат» обвинувачений був зупинений службою охорони магазину.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі. Підтвердив час, місце, обставини і мету вчинення кримінального правопорушення, не оспорював обсяг та вартість викраденого.

Надав показання, в яких зазначив, що у листопаді 2019 року приблизно о 16 год.00 хв. Він зайшов до магазину «Конфіскат», який знаходиться у АДРЕСА_2 , з якого викрав пару чоловічих кросівок. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції.

Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повністю доведена.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При цьому суд звертає увагу, що кваліфікація за ч.2 ст.185 КК України визначена невірно, оскільки даних, які б вказували на те, що на момент вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 був засуджений за вчинення умисного корисного кримінального правопорушення суду не надано.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі справа № 591/4366/18 у якому зазначено: єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Як вбачається з обвинувального акту то ОСОБА_5 інкримінується кваліфікуюча ознака повторність у зв`язку з направленням обвинувального акту до суду. Отже підстав для кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України суд не вбачає, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.

За вчинення вказаного кримінального праворушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є проступком, обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на момент вчинення даного кримінального правопорушення не мав судимостей, втім після був неодноразово засуджений, не працює, на спеціальних обліках не перебуває, є інвалідом 2 групи, а викрадене повернуто власнику.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, суд уважає, що таким покаранням має бути покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному у санкції ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону України, який діяв станом на 29.11.2019 року, тобто на час вчинення кримінального правопорушення. При цьому суд застосовує попередню редакцію ст.185 КК України з огляду на приписи ч.2 ст.4 КК України, а також враховує, що ОСОБА_5 не може бути призначені такі види покарання як громадські роботи та обмеження волі.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив проступок до його засудження вироком Святошинського районного суду м.Києва від 08.10.2021 року, яким його засуджено до покарання у виді позбавлення волі, в наступному звільнено умовно- достроково, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі.

Застосовуючи принцип поглинення суд врахував сприяння суду та щире каяття обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність шкоди для потерпілого.

З врахуванням того, що відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.01.2024 року ОСОБА_5 звільнено від покарання умовно-достроково на 9 місяців 12 днів, а відтак виконання вироку відносно нього повинно відбуватись саме у спосіб, визначений вказаною ухвалою.

Долю речових доказів визначити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.369-371КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень у дохід держави.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 08.10.2021 року остаточно визначити до відбування ОСОБА_5 покарання у виді 2 (два) роки 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 відбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 08.10.2021 року та у відповідності до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.01.2024 року, якою ОСОБА_5 звільнено від покарання умовно-достроково на 9 місяців 12 днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 07.05.2024 року.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: