Справа № 1-93/08
н/п 1-в/953/136/24
УХВАЛА
"11" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.06.2008 Печерським районним судом м. Києва за ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки, постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011, в силу ст. 82 КК України, невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 9 місяців 28 днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, без зняття додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -
встановив:
05 квітня 2024 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно ОСОБА_3 , оскільки строк виконання вироку не переривався, не зупинявся, засуджений від виконання вироку не ухилявся та не вчинив нового кримінального правопорушення.
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Прокурор подав заяву про розгляд подання за його відсутні, крім того зазначив, що проти задоволення подання заперечує. Представник центру пробації також не з`явився, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав та просив задовольнити. Засуджений не з`явився, причину неявки не сповістив.
Відповідно до ч.5 ст.538 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість розгляду вказаного подання органу пробації за відсутності учасників.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
20.08.2008 р. вироком Печерського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та йому призначено покарання з урахуванням ч.3 ст. 71 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки.
14.12.2011р. постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011, в силу ст. 82 КК України, замінена засудженому ОСОБА_3 невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 9 місяців 28 днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку без зняття додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки.
На час звернення до суду з даним поданням засуджений не вчинив нового кримінального правопорушення, що підтверджується вимогою УІАП ГУНП в Харківській області наявної в матеріалах особової справи.
Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Частиною 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 КК України, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Крім того, в Постанові Верховного Суду України № 5-324кс15 від 24.12.2015 року зазначено, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі ст.389 КК України, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України,суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке право застосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. /
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що 16.08.2013 р. представник центру пробації звернувся до прокурора з поданням про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарань у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки.
Тобто, у постанові на яку посилається представник центру пробації є описка, проте не зрозуміло в чому вона полягає, у невірному зазначені обставин справи або невірному зазначенні номеру кримінального провадження та кваліфікації.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» задоволенню не підлягає.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання (подання) не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України та ст.80 КК України, суд, -
У задоволенні подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Харкова. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не подана.

Суддя: