Провадження №1-кп/761/2411/2024
В И Р О К

Іменем України

11 червня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0002000, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.08.2023Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-21.09.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 22.05.2023, приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_6 , побачив на столі кімнати мобільний телефон та в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів скориставшись тим, що ОСОБА_6 відійшов до іншої кімнати, а свій мобільний телефон марки «Apple Iphone 11» залишив на столі у кімнаті, після чого ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями, ніхто не спостерігає, взяв зі столу мобільний телефон марки «Apple Iphone 11» вартістю 11 550 грн., помістив до кишені штанів тим самим викрав та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 11 550 грн.

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення злочину та мотивів, розміру завданої шкоди, та інших обставин вчинення злочину. Вказав, що 22.05.2023 приблизно о 17 год. він перебував вдома у свого товариша ОСОБА_6 та помітив на столі його мобільний телефон який вирішив викрасти. В подальшому, через певний час до нього прибули працівники поліції, яким він віддав вказаний мобільний телефон. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_5 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.

Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній на обліку у лікаря нарколога, психіатра, не перебуває, не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Вирішуючи питання про наявність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття суд, виходить з того, що свою винуОСОБА_5 у вчиненому визнав повністю, як під час досудового розслідування та під час судового розгляду, щиросердечно розкаявся в скоєному, надав детальні та правдиві пояснення про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, негативно оцінив вчинене ним діяння, відшкодував завдані збитки, що свідчитьпро стійке бажання виправити ситуацію, що свідчить саме про наявність щирого каяття з його боку у вчиненому.

Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, який є особою молодого віку, в скоєному щиро покаявся, раніше судимий за ч.1 ст. 309 КК України, суд також враховує, що потерпілому відшкодовані завдані збитки, шляхом повернення викраденого майна, претензій до обвинуваченого він не має, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнав його винуватим, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, з огляду на наступне.

Так, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та відсутність збитків, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробування, відповідно до вимог ст. 75 КК України.

Суд також, вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин справи та даних про його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

В судовому засіданні також встановлено, що вироком Святошинського районного суду місті Києва від 21.09.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Оскільки кримінальне правопорушення за яким ОСОБА_3 визнано винним даним вироком вчинено 22.05.2023, тобто до постановлення вироку Святошинського районного суду місті Києва від 21.09.2023, то остаточне покарання ОСОБА_3 суд визначає за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи таке рішення, суд враховує правовий висновок, який сформульовано у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 23.09.2019 (справа № 199/1496/17) і зводиться до того, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Водночас, вирішуючи клопотання прокурора, яке заявлене разом з клопотанням про дозвіл на затримання, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, суд зазначає, що в судовому засіданні прокурор вказане клопотання просив залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_3 добровільно, без примусу з`явився до судового засідання, відтак суд вважає за необхідне клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без розгляду.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

У кримінальному проваджені наявні процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз № СЕ-19/111-23/38066-ТВ від 26.07.2023 в розмір 717 грн. 00 коп., вказану суму суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним вироком Святошинським районним судом м. Києва від 21.09.2023 більш суворим покаранням призначеним цим вироком, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без розгляду.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Apple Iphone 11», чорного кольору з номерами IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться сім картка мобільного оператору «Лайфселл», з номером НОМЕР_3 , який повернутий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у користуванні ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз № СЕ-19/111-23/38066-ТВ від 26.07.2023 в розмір 717 грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1