Справа № 488/2902/24
Провадження № 1-кс/488/367/24 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши скаргу про звільнення незаконно утримуваної особи,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2024 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення останнього, який незаконно утримується в обласному збірному пункті призовників м.Миколаєва, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту вищевказаної скарги, 27 червня 2024 року о 14-30 годині, у місті Миколаїв, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлено до Обласного пункту призовників за адресою: АДРЕСА_1 . На дійсний час ОСОБА_4 хворіє та потребує медичної допомоги. Декілька днів тому під впливом морального тиску зі сторони співробітників Обласного пункту призовників, ОСОБА_4 вскрив собі вени. Його було доставлена у лікарню, зашили руки та відвезли назад до обласному збірного пункті призовників м.Миколаєва. Мобільний телефон у нього було відібрано. Зв`язку з 27 червня 2024 року та до дійсного часу немає. За фактом незаконного утримання ОСОБА_4 на території ОЗП, 05 липня 2024 року скаржницею було викликано патруль поліції за адресою: АДРЕСА_1 . Працівникам поліції військовослужбовець, який знаходився на прохідній ОЗП доповів, що дійсно в них тримається вказана особа та відпускати її вони не збираються. Також вони не дали дозвіл працівникам поліції по спілкуватись з ним. У зв`язку з чим мною було подано скаргу за фактом незаконного утримання особи та надано пояснення обставин справи. На час, 05 липня 2024 року, він досі знаходиться за вказаною адресою, хоча будь-яких підстав утримувати його не було.

В ході розгляду даної скарги ОСОБА_3 викладені у даній скарзі обставини та вимоги підтвердила, зокрема зазначила, що мала особисту розмову з ОСОБА_4 ,, який повідомив, що продовжує перебувати на АДРЕСА_1 на території обласного збірного пункту, звідки його не відпускають. Розмова відбувалась через паркан даного об`єкту, сам ОСОБА_4 знаходився у приміщення будівлі казарменого типу з встановленими решітками на вікнах. Оскільки телефон у останнього було відібрано, то скористатись правом на правову допомогу особисто він не зміг.

В призначений час представник ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не прибув, участь ОСОБА_4 до суду не забезпечена.

Заперечень ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не подано, натомість повідомлено про здійснення призову ОСОБА_4 на військову службу і направлення останнього до військової частини.

В той же час, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.06.2024 р., останнім віддано наказ заступнику начальника даного ІНФОРМАЦІЯ_6 начальнику мобілізаційного відділенні призвати та направити для проходження військової служби за мобілізацією до В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 1986 р.н.

Натомість дані про реалізацію даного наказу, зокрема видання безпосереднього наказу про призов вищевказаної особи на військову службу. слідчому судді не надано. Зі змісту вищевказаного наказу слідує, що призов має відбутись за наслідками проходження військово-лікарської комісії.

За такого, відсутні будь-які докази, які свідчать про законність підстав примусового утримання ОСОБА_4 у вищевказаному збірному пункті.

Вислухавши доводи особи, якою було подано дану скаргу в інтересах ОСОБА_4 , дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права.

Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено в ході розгляду даної скарги, ОСОБА_4 був 27.06.2024 р. затриманий та доставлений невідомими особами до ІНФОРМАЦІЯ_8 мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з наданих ІНФОРМАЦІЯ_9 документів, зокрема наказі №194 від 30.06.2024 р., не містяться дані про вже здійснений призов ОСОБА_4 на військову службу. Навпаки, згідно п.2 даного наказу, рішення щодо призову ОСОБА_4 має бути прийняте за наслідками проходження військово-лікарської комісії. При цьому, будь-якою правовою нормою не допускається примусове утримання особи для проходження такої комісії.

Враховуючи викладене, керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.

Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території Миколаївського обласного об`єднаного центра мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1