УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00286 від 23.03.2020,

В С Т А Н О В И В :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло в порядку ст. 174 КПК України клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00286 від 23.03.2020, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2021 по справі № 761/1753/21, а саме, на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США.

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 00286 від 23.03.2020в рамках якого, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2021 по справі № 761/1753/21 накладено арешт на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, що були вилучені 22.12.20220 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4

14 березня 2021 року з кримінального провадження № 00286 від 23.03.2020 було виділено в окреме провадження №0000825 матеріали, у тому числі і стосовно зазначеного вище арешту.

Заявник зазначає, що арешт на вищезазначене майно було накладено необгрунтовано та у його застосуванні відпала потреба, оскільки ОСОБА_4 набув вказані грошові кошти законним шляхом, від батька та брата, про що зазначав і під час накладення арешту, поряд з цим, з моменту арешту ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру та навіть не проведено з ним жодної слідчої дії.

У судове засідання слідчий та представник власника майна не з`явилися будучи повідомленими завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2021 по справі № 761/1753/21, накладено арешт у тому числі на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, що були вилучені 22.12.20220 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4

14 березня 2021 року з кримінального провадження № 00286 від 23.03.2020 було виділено в окреме провадження №0000825 матеріали, у тому числі і стосовно зазначеного вище арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, арешт на майно було накладено у зв`язку з наявністю підстав вважати, що вказані грошові кошти були здобуті злочинним шляхом. Водночас, на даний час підстави, які слугували накладенню арешту на майно, на переконання слідчого судді перестали існувати, оскільки ні слідчим ні прокурором з моменту накладення арешту на майно не повідомлено про підозру власнику арештованих грошових коштів, що приводить суд до висновки про те, що незаконність їх походження не знайшла свого підтвердження у ході досудового розслідування.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на вищезазначене майно, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Крім того, слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві на виклик в судове засідання для спростування доводів заявника не з`явився та не довів необхідності збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому, необхідно скасувати арешт, накладений на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, що були вилучені 22.12.20220 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна слід задовольнити, а арешт майна - скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00286 від 23.03.2020, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі №761/1753/21, а саме: на грошові кошти в сумі 250 Євро, 150 гривень, 76 452 доларів США, що були вилучені 22.12.20220 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя