Справа № 331/2678/24
Провадження № 1-кп/331/483/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 06.03.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микільське Оріхівського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-19.06.2015 Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-08.04.2019 Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 6 місяців арешту;

-18.10.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 10.12.2021 звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

06.03.2024 приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у раніше незнайомого йому ОСОБА_6 мобільний телефон.

У подальшому, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, при цьому помилково впевненим в правдивості та добросовісності дій з боку ОСОБА_4 , надав йому власний мобільний телефон марки «РОСО Х3» в корпусі Shadow Gray 6GB RAM 64 GB ROM, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком експерта складає 3100,00 гривень з сім-картою мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, після чого ОСОБА_4 . скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 3100,00 гривень.

ІІ. Позиція потерпілого.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого, у якому він просить стягнути із обвинуваченого на його корись матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у сумі 3100,00 грн. (три тисячі сто гривні 00 копійок).

У судове засідання потерпілий не з`явився, судом повідомлявся належним чином про слухання справи. З огляду на те, що судом належним чином повідомлявся потерпілий про дату та час розгляду справи, той факт, що він проходить військову службу, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі потерпілого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив наступне. Приблизно три місяці тому він ішов додому, і побачив компанію чоловіків, які розпивали спиртні напої. Серед них був знайомий обвинуваченого та потерпілий. Він підійшов до них, вони познайомилися, розмовляли, після чого, він просив у потерпілого мобільний телефон, під приводом подзвонити і пішов із ним геть. Телефон потерпілий віддав ОСОБА_4 добровільно, оскільки вони мали спільного знайомого. Мобільний телефон потерпілого «РОСО Х3» він відніс до ломбарду на «Малому ринку» і здав його за 2700 грн. чи 2800 грн. Ці гроші він використав, що викупити свій телефон Самсунг, який до цього заклав у ломбарді, інші грошові кошти витратив на власні потреби. Розкаюється. Цивільний позов визнав у повному обсязі, зазначив, що буде вживати максимум зусиль, щоб відшкодувати завдані збитки у найкоротший термін, у разі якщо не буде триматися під вартою.

Просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України

Захисник, не заперечуючи винуватості ОСОБА_4 , призначаючи покарання просив врахувати, що то є сиротою, внутрішньо переміщеною особою, має бажання відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, просив призначити мінімальне покарання, і застосувати звільнення від відбування покарання, у порядку, передбаченому ст. 75, 76 КК України .

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом обману ( шахрайство), вчинене повторно, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, обвинувачений,захисник, не оспорювали обставини, встановлених органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, згідно пояснень до затримання був зайнятий на будівництві фортифікаційних споруд Запорізькій області, є особою раніше неодноразово судимою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

Сторона обвинувачення просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

Сторона захисту просила призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Санкцією частини другої ст. 190 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом, а саме штраф, виправні роботи, обмеження волі та позбавлення волі. Покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не можуть бути призначені, оскільки обвинувачений не має офіційного джерела доходу. Покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає занадто суворим. З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Розглядаючи можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із іспитовим терміном, суд враховує, що обвинувачений неодноразово засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак належних висновків не зробив, і знову вчинив корисливий злочин. Жодних матеріалів, які б свідчили про можливість зміни поведінки обвинуваченого без реального відбування покарання суду не надані. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у порядку ст. 75 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІ І . Вирішення цивільного позову

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 3100 гривень. (три тисячі сто гривні) 00 копійок.

Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок відшкодування шкоди визначений ЦК України, відповідно до норми частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв`язку із тим, що судом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме заволодіння чужим майном, обману (шахрайство), вчинене повторно, цивільний позов визнаний обвинуваченим у розмірі 3100 гривень 00 копійок, спору щодо розміру збитків немає, цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза, висновок №1236 від 28.03.2024 року, вартість якої складає 200 грн., то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 ..

У судових дебатах прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із посиланням на те, що відносно нього на розгляді інших судів перебувають кримінальні провадження про вчинення корисливих кримінальних правопорушень, які у же тривалий час не розглядаються через обвинуваченого, що свідчить про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Захисник та обвинувачений просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки обвинувачений бажає мобілізуватися.

Згідно норми частини другої статті 377 КПК України 2. При засудженні до обмеження волі суд з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право звільнити обвинуваченого з-під варти.

Суд констатує, що у зв`язку із завершенням розгляду кримінального провадження ризики суттєво зменшилися, ризик неналежної процесуальної поведінки у інших кримінальних провадженнях не може бути підставою для продовження дії іншого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором не доведена наявність підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, достатнім для запобігання ризикам буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки

Строк відбування покарання рахувати із дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.04.2024 по 04.06.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покласти на обвинуваченого наступні обв`язки:

-повідомити письмово прокурора та суд протягом доби після звільнення про засоби зв`язку (номер телефону) та адресу місця проживання;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку протягом 24 год.

-прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;

-не відлучатися з меж міста Запоріжжя без дозволу суду;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні

Негайно звільнити обвинуваченого з-під варти.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 01.02.2024) на користь ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 3100(три тисячі сто) гривень 00 копійок.

Речові докази:

-CD-R диск з записом укладення фінансового договору між ОСОБА_4 та ТОВ «ЄГроші» від 06.03.2024, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000097 від 06.03.2024;

-копії документі на мобільний телефон марки «РОСО Х3» в корпусі темно-синього кольору Shadow Gray 6GB RAM 64 GB ROM, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , сім-карту мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000097 від 06.03.2024.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1