"11" березня 2024 р. Справа № 363/1743/23
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданніматеріали об`єднаних кримінальних проваджень: за №0000840 від 29.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 246 ч. 1, ст. 357 ч. 1, ст. 389 ч. 2 КК України; за №0000171 від 27.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та за №0000092 від 25.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області 14.06.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженніза №0000171 від 27.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Крім того до провадження суду 03.04.2023 року надійшов обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні за №0000092 від 25.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року за клопотанням прокурора, матеріали кримінального провадження за №0000171 від 27.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженнямза №0000092 від 25.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, присвоївши об`єднаній справі №363/1743/23, 1-кп/363/391/23.

В судовому засіданні 29.11.2023 року обвинуваченим заявлене клопотання щодо об`єднання кримінальних проваджень, з кримінальними провадженням, що вже знаходиться в провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_7 відносно нього за ст. ст. 185 ч. 4, 246, ч. 1, 357 ч. 1, 389 ч. 2 КК України.

Ухвалою суду від 29.11.2023 року матеріали кримінального провадження за №0000840 від 29.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, ст. 246 ч. 1, ст. 357 ч. 1, ст. 389 ч. 2 КК України було об`єднано в одне провадження з раніше об`єднаними матеріалами кримінальних проваджень за №0000171 від 27.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та кримінального провадженняза №0000092 від 25.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, присвоївши об`єднаній справі №363/1743/23, 1-кп/363/391/23.

На адресу суду від потерпілого ОСОБА_8 до суду була спрямована заява, в якій останній просив суд призначити йому відшкодування моральних збитків в розмірі 25 000 грн.

Прокурор та обвинувачений просили суд залишити заяву ОСОБА_8 без руху та надати йому строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.11.2023 року заяву потерпілого ОСОБА_8 про призначення йому відшкодування моральних збитків в розмірі 25 000 грн. було залишено без руху та надано потерпілому ОСОБА_8 строк у 10 (десять) днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі. Крім того, роз`яснено ОСОБА_8 , що в разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків у встановлений судом строк, заява буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику згідно з ч. 5 ст. 185 ЦПК України.

Зазначена ухвала суду від 14.11.2023 року тричі спрямувалася потерпілому ОСОБА_8 , спочатку 14.11.2023 року за адресою, зазначеною в обвинувальному акті - на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Потім 17.01.2024 року та 12.02.2024 року за адресою, зазначеною в обвинувальному акті щодо фактичного місця проживання та за місцем реєстрації потерпілого - на адресу суду знову повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Так, відповідно до ст. ст. 8, 9, 12 КПК України - кримінальне провадження повинно здійснюватися з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави і цей принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду відповідно до якої забороняється безпідставне посягання на право приватної власності, яке набувається в порядку, визначеному законом.

Дійсно відповідно до вимог ст. 56 КПК України - потерпілий протягом кримінального провадження має право, зокрема на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Стаття 127 ч. 2 КПК України зазначає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зі змісту ст. 128 КПК України слідує, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов зокрема до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, впливає зі змісту частини 5 цієї статті.

Частиною першою ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України зазначає, що п озивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, дійсно відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви.

ОСОБА_8 , звертаючись до суду з заявою про призначення йому відшкодування моральних збитків в розмірі 25 000 грн., не навів жодного з мотиву, які наведені у ст. 23 ЦК України, його заява не містить обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди, як і взагалі не вказано до кого адресована зазначена заява та з кого потерпілий просить призначити йому відшкодування.

Як вже зазначалося вище, подана потерпілим до суду заява не відповідала вказаним вимогам, а відтак була залишена без руху 14.11.2023 року. Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом були зазначені недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначена ухвала суду від 14.11.2023 року три рази була спрямована потерпілому ОСОБА_8 , спочатку 14.11.2023 року за адресою, зазначеною в обвинувальному акті - на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання», потім 17.01.2024 року та 12.02.2024 року за адресою, зазначеною в обвинувальному акті щодо фактичного місця проживання та за місцем реєстрації потерпілого - на адресу суду знову повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Частиною 4 ст. 130 ЦПК України визначено, що у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, до повноваження суду не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" тощо, з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за №270 передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Пунктом 99 зазначених Правил встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до п. 102 Правил - рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки вручаються в об`єкті поштового зв`язку. У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Відповідно до п. 117 Правил - поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. При цьому, відповідно до п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА" від 12.05.2006 року за №211 - причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці форми 20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», а також в рішенні у справі «Каракуця проти України» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі за №800/547/17 зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». Крім того, у постанові від 14.08.2020 у справі за №904/2584/19 Верховний Суд зробив висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

На підставі вищезазначених положень, суд дійшов висновку, що заявник належним чином повідомлений про недоліки заяви та необхідність їх усунення у встановлений судом строк, але протягом встановленого судом строку, ОСОБА_8 , перелічені в ухвалі суду від 14.11.2023 року недоліки не усунув.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, передбачено ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В силу вимог ч. 1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прокурори, обвинувачений та захисник обвинуваченого просили суд повернути потерпілому зазначену позовну заяву.

На підставі зазначеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню потерпілому ОСОБА_8 , що в свою чергу жодним чином не є перешкодою у доступі до правосуддя, тобто повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 56, 127, 128 КПК України, ст. 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Вважати позовну заявупотерпілого ОСОБА_8 про призначення йому відшкодування моральних збитків в розмірі 25 000 грн. неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Головуюча суддя ОСОБА_1