Провадження 1-кс/127/6858/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час судового розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого в подальшому продовжено.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

ОСОБА_4 усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон, громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, вирішив організовувати незаконне переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

Згідно розробленого ОСОБА_4 та узгодженого з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 плану дій останній мав підшукувати осіб, які бажають перетнути державний кордон України у незаконний спосіб, інформувати їх про обставини такого перетину, суму яку необхідно сплатити за перетин, організувати отримання завдатку, а ОСОБА_7 мав доставляти таких осіб у м. Могилів-Подільський поза межами офіційних пунктів пропуску до вказаного міста, надати місце проживання та знайомити їх з ОСОБА_4 для подальшого інформування про обставини незаконного перетину та передачі решти грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 умисно, 19.04.2024 у м. Вінниці, запропонував ОСОБА_8 , який був залучений до конфіденційного співробітництва незаконно переправитися через державний кордон України на територію Республіки Молдова через річку Дністер, зазначивши, що перетин кордону буде здійснюватися поза пунктами прикордонного контролю, за грошову винагороду у загальному розмірі 8 500 доларів США, за умови попереднього перерахунку у якості завдатку суми еквівалентної 1500 дол. США, за допомогою гумового човна разом з іншими особами яким вони сприяють у незаконному перетині державного кордону.

Сприяючи у організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України ОСОБА_6 24.04.2024 отримав у ОСОБА_5 відкритий на ім`я останнього номер карткового рахунку НОМЕР_1 та передав його ОСОБА_8 для надання завдатку, що і зроблено останнім 25.04.2024 у м. Вінниці шляхом перерахування 60000 тис. грн.

Після чого, 28 квітня 2024 року, з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_8 біля кафе «Бистро» у с. Вендичани Могилів-Подільського району, та на автомобілі марки Opel моделі Ascona д.н.з. НОМЕР_2 підвіз у м. Могилів-Подільский поза межами прикордонного пункту пропуску та познайомив із ОСОБА_4 .

Під час зустрічі ОСОБА_8 із ОСОБА_4 , яка відбулася у м. Могилів-Подільський приблизно о 13:38 останній розповів про обставини незаконного переправлення через р. Дністер, проінструктував ОСОБА_8 про його дії на території Республіки Молдова та запропонував відразу передати йому решту грошових коштів у розмірі 7 тис. дол. США. на що отримав відмову, оскільки така передача згідно попередніх домовленостей з ОСОБА_6 мала відбутися безпосередньо на березі р. Дністер перед переправленням.

Отримавши відмову в передачі грошових коштів та зрозумівши, що викритий правоохоронними органами ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що переправляти ОСОБА_8 вони не будуть після чого їх затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином ОСОБА_4 вжив усі необхідні дії, які вважав необхідними для організації незаконного переправлення через державний кордон України, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сприяли у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_8 на територію Республіки Молдова.

ОСОБА_6 о 17 годині 54 хвилин 28 квітня 2024 року, затримано відповідно до ст. 208 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

На виконання вимог статей 277, 278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено о 14 год. 50 хв., 29.04.2024 слідчим в приміщені ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області.

Завданнями кримінального провадження, згідно зі статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статті 131 КПК України передбачено, що заходи із забезпечення кримінального провадження застосовують з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном підозрюваним, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає конфіскації для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно частини 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Зокрема, за отриманими відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 29.04.2024, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , був власником вказаного майна.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вказане домоволодіння, яке перебуває у власності ОСОБА_6 згідно положень пункту 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

Так, 29.04.2024 було підготовлено та погоджено прокурором клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 .

За результатом розгляду клопотання, 01.05.2024 слідчим суддею Вінницького міського суду винесено ухвалу у справі № 127/14575/24, про накладення арешту на майно.

Фактично, слідчим ухвали суду отримано лише 09.05.2024, і того ж дня одразу скеровано на виконання Державному реєстратору прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Вінницької міської ради. Тоді ж отримано Рішення № 73065842 від державного реєстратора про те, що відповідно до порядку ведення речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: - заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, а саме право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за іншою особою. Яка відповідно до інформації з реєстру нерухомого майна № 378172516 вказана квартира відповідно до договору дарування, серія та номер 908 виданий 02.05.2024 перереєстрована на ОСОБА_9 .

Таким чином можна дійти до висновку, що ОСОБА_6 , являючись підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, одним з видів покарання якого є конфіскація майна, усвідомлюючи негативність для себе настання таких наслідків, та наявність достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, здійснив відчуження (можливо фіктивне) належного йому нерухомого майна, чим фактично вчинив дії для уникнення можливого покарання.

Разом із тим, сторона обвинувачення вважає, що розгляд даного клопотання необхідно провести без повідомлення власників майна, оскільки майно, про арешт якого йдеться в клопотанні, не вилучалося, а розгляд клопотання за його відсутності є необхідним для забезпечення арешту майна, тобто існує реальна загроза приховування, відчуження цього майна зі сторони підозрюваного та/або третіх осіб, тобто, усвідомлюючи максимально можливу міру покарання за інкримінований злочин, ОСОБА_6 може вчиняти активні дії, спрямовані на його приховування та відчуження, що, відповідно, негативно вплине на повноту досудового розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, завчасно подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення та визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що зазначене майно, є предметом кримінального правопорушення, може бути використані як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувало у власності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.05.2024, тобто на дату винесення ухвали слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/14575/24, про накладення арешту.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя