Справа № 639/6436/19
Провадження № 1-кп/639/237/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2019 за №0000727, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 повідомив, що копію клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 він отримав перед початком судового засідання, однак не заперечував проти розгляду цього клопотання. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, які відносяться до особливо тяжкого та тяжких злочинів відповідно, строк покарання за санкцією особливо тяжкого злочину передбачає позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може:

- переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого та тяжких злочинів, оскільки ОСОБА_7 не проживає за місцем реєстрації, після вчинення злочину намагався уникнути кримінальної відповідальності та переховувався, однак був затриманий відповідно до ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання від 28.04.2019;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не працевлаштований, не має постійного, стабільного джерела доходу, відчуваючи потребу у задоволенні елементарних матеріальних життєвих потреб, може вчинити інше кримінальне правопорушення в тому числі проти власності.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) наявність доказів вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого та тяжких злочинів відповідно; 2) тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, оскільки, зокрема, санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 4) дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох дітей, разом із цим відомостей про його працевлаштування та наявність у нього постійного джерела доходу не надано, раніше не судимий, постійного місця мешкання не має, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження щодо нього обраного запобіжного заходу.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.04.2019 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжувалась ухвалами слідчих суддів та судом, востаннє ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.01.2024 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також ураховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів та вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, попередження впливу на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу, оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, який вчинений із застосуванням насильства щодо потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 05 травня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 05 травня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.03.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3