Справа № 216/1841/20
Провадження № 1-кп/216/131/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000505 від 16 березня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.10.2008 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 06.12.2011 року за амністією;

- 03.12.2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

- 24.01.2013 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, звільнений 10.05.2013 року за відбуттям строку покарання;

- 24.06.2015 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, звільнений 07.03.2019 року за відбуттям строку покарання,

- 23.11.2020 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- 15.06.2023 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 390, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «AplleCentr», який розташований на проспекті Поштовому, 36 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, помітив стоячого поряд з магазином ОСОБА_6 . Після цього, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, під приводом зателефонувати попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, тим самим ввів останнього в оману. Після того як потерпілий ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Sony Ericsson» чорного кольору вартістю 712 грн 50 коп., останній непомітно для потерпілого відійшов у сторону, після чого з місця вчинення злочину з мобільним телефоном зник, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. Навесні 2020 року у денний час доби біля магазину «AplleCentr», який розташований на проспекті Поштовому в м. Кривому Розі, він попросив у потерпілого мобільний телефон під приводом зателефонувати та останній дав йому свій телефон марки «Sony Ericsson», а коли потерпілий відвернувся почитати рекламну вивіску, він разом з його мобільним телефоном непомітно пішов. У подальшому мобільний телефон повернули потерпілому. Водночас обвинуваченийзазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному та жалкує про свій негативний вчинок, тому суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, з будь-якими письмовими заявами чи клопотаннями протягом усього часу розгляду справи до суду не звертався, під час досудового розслідування та судового розгляду цивільний позов не пред`явив.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілого.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченнямдоведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий і наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога перебуває з червня 2019 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками (а.к.п. 53-80).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода повністю відшкодована шляхом повернення потерпілому належного йому майна.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наслідки, обстановку й мотиви скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи, родини та утриманців, перебування на обліку в лікаря-нарколога, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди шляхом повернення стороною обвинувачення належного потерпілому майна.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 390, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Водночас у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушеньна підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком в період з 30 травня 2023 року до 22 квітня 2024 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним діяння та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності й наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі, тому його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З огляду на наведене суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід скасувати, зважаючи на відбування ним покарання в місцях позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2023 рокувизначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушеньна підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2023 рокуз 30 травня 2023 року до 22 квітня 2024 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислюватиз 30 травня 2023 року.

Речові докази, а саме:

- товарний чек від 23.03.2019 року та мобільний телефон марки «Sony Ericsson», - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 згідно з його розписками (а.к.п. 16, 49);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1