Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/259/24
номер провадження 1-кс/695/385/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 .

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000094 від 21.01.2024 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, одруженого, інвалідом будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь - якого рівня не є, маючого на утриманні неповнолітніх доньок: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 звернулася до суду з погодженим начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000094 від 21.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 20.01.2024 близько 20 години перебував в домоволодінні ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з яким у приміщенні кухні будинку за вказаною адресою вживали спиртні напої.

У ході спільного вживання спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 розпочалася обопільна словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_6 раптово виник прямий умисел, спрямований на вбивство потерпілого ОСОБА_10 ..

З метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, взявши ніж, який тримаючи в руці, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини зліва, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 .

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки з ліва, гемопневмоторакс, травматичний шок, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» від 21.01.2024.

21.01.2024 ОСОБА_6 , затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, фактичний час затримання 00 годин 47 хвилин.

Того ж дня ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.01.2024 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.03.2024р.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 13.03.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.04.2024р.

Ухвалою слідчого судді від 19.03.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 20.04.2024р.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 16.04.2024р. продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000094 від 21.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до п`яти місяців, тобто до 20 червня 2024 року включно.

Закінчити розслідування у строк до 20.04.2024р. немає можливості, оскільки на даний час не отримано висновки призначених у кримінальному провадженні двох судових молекулярно-генетичних експертиз, які перебувають на виконанні, а також є необхідність проведення судово-медичної експертизи на предмет встановлення можливості спричинення тілесного ушкодження потерпілому ножами, що вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 , яку можливо призначити після отримання висновку призначених судових молекулярно-генетичних експертиз.

Також 04.04.2024р. призначено судово-медичну експертизу з метою становлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , виконання якої триває.

Разом із тим причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 20.01.202 4 у АДРЕСА_1 ;

- даними протоколів допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 21.01.2024 року;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.01.2024 року;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 19.03.2024;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 19.03.2024;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 19.03.2024;

- показаннями свідків ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 ;

- показаннями підозрюваного ОСОБА_6 ;

- висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи від 03.04.2024 за №02-01/273;

- речовими доказами.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 20.04.2024, але на даний час ризики, які передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися.

В обґрунтування клопотання органи досудового розслідування посилаються на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний проживає в с. Скородистик, Золотоніського району Черкаської області, йому відоме місце проживання потерпілого та свідків, отже він матиме реальну можливість здійснювати на них незаконний вплив шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , в разі не обрання йому запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчинити злочини проти життя осіб;

- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає у тому, що ОСОБА_6 має схильність та здатність приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак є підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, на думку органів слідства вказані обставини свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним. Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням у якому просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 в межах досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання з мотивів, зазначених у його письмовому варіанті.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 просив замінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній вказуючи на необґрунтованість підозри, та недоведеність заявлених органами досудового розслідування ризиків, які органами слідства вже зазначалися у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому органи слідства не навели жодного нового ризику, не надали суду доказів існування вказаних ризиків.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя виходить з наступного висновку.

Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що стверджується доданими до клопотання матеріалами.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням має підтверджуватися наявними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження на час пред`явлення підозри.

Сукупність цих доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження при розгляді справи по суті, зокрема наявності достатніх підстав для встановлення вини підозрюваного у інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі ст. ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року).

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховував ризик впливу на свідків, однак на даному етапі досудового розслідування усі свідки допитані, інші свідки не встановлені та про них слідством не повідомлено, пояснення дочки підозрюваного не покладені в основу підозри ОСОБА_6 ..

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик запобігання спробам перешкоджанню кримінальному провадженню іншим способом не підтверджується жодними доказами чи обставинами. Вказані ризики спростовуються даними про особу, який має тісні соціальні зв`язки, є одруженим, має на утриманні неповнолітніх дітей, постійно проживає за місцем своєї реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначено в п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року "тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

На вказану обставину зверталася увага і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81.

Отже тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування, однак не може розцінюватися як єдиний, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

При цьому, слідчим суддею також оцінені в сукупності всі обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Також суд враховує положення ч. 3 ст. 176 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Наведені органами досудового розслідування підстави не можуть розцінюватись як дії , які визначені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину проти статевої свободи особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

При обранні конкретного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Белевитський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. Також, застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку.

Отже, таку презумпцію має спростувати в судовому засіданні слідчий та прокурор, надаючи відповідні докази.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про те, що таку презумпцію не спростовано, а наведені ризики може бути мінімізовано іншим менш суворим запобіжним заходом.

Враховуючи особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов висновку про можливість досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не залишати житло та не відлучатись з місця проживання, цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

До вказаного висновку суд доходить з урахуванням того, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з тримання під вартою та в сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти негайно.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю, строком на 2 місяці по 17 червня 2024 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_15 , невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- Цілодобово перебувати за місцем свого проживання та носити електронний засіб контролю;

- Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання;

- Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- Утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим кримінального правопорушення;

В період воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_6 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному після її оголошення та направити органу національної поліції в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1