ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4637/23 Номер провадження 11-кп/814/1270/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання начальника державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким у виді обмеження волі засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Сарата Одеської області, громадянину України, українцю, із неповною середньою освітою, проживаючого за адерсою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі.

Замінено засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2020 більш м`яким у виді обмеження волі з переведенням до виправного центру на невідбуту частину строку 2 роки 2 місяці 5 днів.

Вирішено етапувати засудженого до виправного центру та звільнити з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Зарахувати період етапування у строк відбування покарання відповідно до ст. 72 КК України та ст. 58 КВК України.

Таке рішення суд мотивував тим, що засуджений за час відбування покарання довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що став на шлях виправлення, у результаті чого йому може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі відповідно до вимог ст. 82 КК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про заміну засудженому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі та постановити нову, якою відмовити у його задоволенні.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що засуджений за час відбування покарання мав 11 стягнень, що свідчить про його нестабільну поведінку та ставить під сумнів висновки місцевого суду про те, що він став на шлях виправлення.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 почав отримувати заохочення лише з 30.06.2022, відповідно до наданої довідки про заробітну плату працював лише у серпня-вересні 2023 року.

Також зазначає, що засуджений раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м?яким, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 29.03.2019.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.03.2019. Кінець строку покарання 29.03.2026.

З 17.03.2021 відбував покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія».

З 03.09.2021 знаходився в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

З 08.09.2021 перебував у Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)»

З 07.04.2023 перебував в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)».

З 26.04.2024 відбуває покарання в Держаній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

З 10.04.2024 розподілений до відділення СПС №4.

Відповідно до характеристики, наданої начальником державної установи, засуджений характеризується позитивно, має 11 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, та 5 заохочень.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується ввічливих взаємовідносин з працівниками установи та підтримує позитивні зв`язки з рідними.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, дбайливо ставиться до майна установи.

В установі працевлаштований робітником житлової зони установи. До праці ставиться сумлінно. До виконання робіт з благоустрою ставиться позитивно.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Подолання алкогольної залежності», «Правова освіта».

Залучений до проходження модуля «»Як подолати залежність», «Що таке програма реабілітації залежностей», «Що таке замісна підтримувальна терапія» та повний курс модуля «Збереження та зміцнення здоров?я». Бере участь у роботі фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в її роботі. При прибутті до установи був залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта».

Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Вину у вчиненому злочині визнає.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі прокурора, засуджений має 11 стягнень, проте вони погашені у встановленому законом порядку. При цьому усі стягнення ОСОБА_8 отримав під час попереднього ув?язнення, тобто до початку відбування покарання.

Крім того, на даний час ОСОБА_8 працює робітником житлової зони установи. До праці відноситься відповідально, має 5 заохочень, останнє отримав 29.03.2024, позитивно характеризується та відповідно до наданої начальником установи характеристики став на шлях виправлення.

З викладеного вище вбачається, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення та на підставі ст. 82 КК України йому необхідно замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Тому, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про задоволення подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про заміну засудженому покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4