Справа № 450/1629/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/183/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Пустомитівського суду Львівської області від 06 лютого 2024 року,

з участю: захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 05 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Пустомитівського суду Львівської області від 06 лютого 2024 року та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою таким, що винесене без врахування реальних та конкретних фактичних обставин і за завищеною кваліфікацією.

Звертає увагу на те, що зібрані стороною обвинувачення докази не підтверджують його причетність до вчинення інкримінованих злочинів.

Зазначає, що наведені прокурором ризики втратили фактичне і юридичне значення.

Стверджує, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для постійного тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, окрім цього, неправильно застосовано норми матеріального права та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Акцентує, що всі завдання у кримінальному провадженні можуть бути виконані без застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також звертає увагу на те, що суддя ОСОБА_1 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою одноособово.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 262, ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 262, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.02.2024 року.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 187 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Колегія суддів вважає доведеною актуальність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та приходить до висновку, про безпідставність доводів сторони захисту щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є і застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянтів про те, що фактичні обставини кримінального провадження не відповідають кваліфікації дій обвинуваченого, а зібрані у кримінальному провадженні докази не підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів, на думку колегії суддів, підлягають з`ясуванню в процесі розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Що ж стосується посилання апелянтів в апеляційних скаргах на істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оскільки питання про продовження строку тримання під вартою вирішувалось не колегіальним складом суду, як це передбачено законом, а суддею одноособово, то таке також не може служити підставою для скасування оскаржуваної ухвали через те, що такий порядок розгляду окремих питань під час судового провадження не суперечить вимогам закону, а саме положенням п. 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, в яких зазначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Відтак з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді