печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,

власника майна/підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024,-

В С Т А Н О В И В :

30.04.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024, за погодженням із прокурором, згідно вимог якого останній просить накласти у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024 на майно належне на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (країна громадянства: Україна ) а саме:

1. мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_6 - S 20ULTRA GALAXY S20ULTRA 5 G, модель: SM-G 988B/DS, с/н НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;

2. банківські картки підозрюваного ОСОБА_6 :№ НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 , із забороною права володіння, користування та розпоряджання..

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що 29.04.2024 у період часу з 09 год. 22 хв. до 13 год. 36 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 № 757/18615/24-к за місцем мешкання ОСОБА_6 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено: 1. мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_6 - S 20ULTRA GALAXY S20ULTRA 5 G, модель: SM-G 988B/DS, с/н НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; 2. банківські картки підозрюваного ОСОБА_6 : № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 .

Прокуро вказує, що з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання наявні підстави для накладення арешту.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судовому засідання прокурори вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо вимог клопотання, мотивуючи тим, що клопотання необґрунтоване.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчою групою Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369 - 2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , перебуваючи в місті Києві, Київській області, м. Городище Черкаського району Черкаської області, в інших на даний час неустановлених місцях (більш точно місця вчинення кримінального правопорушення не встановлено), діючи за попередньою змовою групою осіб, 18.03.2024 о 14:54:28, вимагали та одержали від військовослужбовця ОСОБА_11 неправомірну вигоду для себе у сумі 230000,01 гривень за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо переміщення останнього з військової частини НОМЕР_10 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

29.04.2024 за вказаними обставинами злочинної діяльності, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369 - 2 КК України.

Окрім цього, 29.04.2024 у період часу з 09 год. 22 хв. до 13 год. 36 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 № 757/18615/24-к за місцем мешкання ОСОБА_6 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено: 1. мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_6 - S 20ULTRA GALAXY S20ULTRA 5 G, модель: SM-G 988B/DS, с/н НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; 2. банківські картки підозрюваного ОСОБА_6 : № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 .

Прокурор вказує, що у телефоні ОСОБА_6 виявлено листування щодо переміщення ОСОБА_11 та електронні документи що вказаного переміщення та інші дані.

Постановою від 29.04.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у криіманльному провадженні № 0000109 від 07.02.2024.

Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначене майно, що вилучене під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 29.04.2024, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 30.04.2024, що вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкція інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, окрім цього вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ст.170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч.І ст.59 КК України). Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється, зокрема за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Таким чином, майно, яке в майбутньому може бути конфісковане у власність держави, повинне мати матеріальну цінність.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та одночасно враховує, що воно має матеріальну цінність, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на вказане майно.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024 арешт на майно, належне на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (країна громадянства: Україна ) а саме:

1. мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_6 - S 20ULTRA GALAXY S20ULTRA 5 G, модель: SM-G 988B/DS, с/н НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з сім-картами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;

2. банківські картки підозрюваного ОСОБА_6 :

№ НОМЕР_8 ;

№ НОМЕР_9 ,-

із забороною права володіння, користування та розпоряджання.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12