Справа № 953/1482/24
н/п 1-кс/953/1607/24
"27" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
26.02.202 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора, направлене 22.02.2024 про накладення арешту, на вилучений 21.02.2023 автомобіль ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 , яким вона керувала (засіб зв`язку НОМЕР_2 ), шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, місцем зберігання визначити на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми,107-А.
В ході розслідування встановлено, що 21.02.2024, близько 17:00 поблизу буд.№2 по вул. Героїв Праці в м. Харкові сталося зіткнення автомобілів "Opel Signum" р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та "Huyndai Accent" р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого пасажир автомобіля "Opel" - ОСОБА_7 , 2017 р.н., від отриманих травм загинув на місці ДТП, а водії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та пасажири автомобіля "Huyndai Accent" ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження та були доставлені у лікарню.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході огляду автомобіля "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 встановлені пошкодження його передньої частини.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ необхідний для його огляду експертом та перевірки технічного стану.
За таких обставин на даний час виникла необхідність в арешті автомобіля "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Прокурор зазначає, що існує сукупність підстав вважати, що вищевказаний транспортний засіб є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт на вказане майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власник майна до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Під час проведення огляду місця події 21.02.2024 року в ході огляду місця події транспортний засіб був вилучений та поміщений на територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів. Строк на звернення до слідчого судді з даним клопотанням не є пропущеним.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 21.02.2024 огляду місця ДТП, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 21.02.2024 ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль "Acura ZDX" р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Місцем зберігання вказаного майна визначити територію майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми,107-А. Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1