печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

адвоката - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2023 по справі №757/49703/23-к у кримінальному провадженні №0001368,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2023 по справі №757/49703/23-к у кримінальному провадженні №0001368.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна. Адвокат вказує, що підстави для накладення арешту на майно, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, відсутні, а тому наявна необхідність у скасуванні арешту.

Адвокат в судовому засіданні підтримала клопотання, просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки арешт є актуальним.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу. вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Другим відділом (розслідування транснаціональних злочинів) управління міжнародної комунікації Головного слідчого управління Національної поліції України за дорученням Офісу Генерального прокурора здійснюється виконання запиту компетентного органу Австрійської Республіки про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 10 ST 170/20 k.

Так, ухвалою суду Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2023 у справі №757/49703/23-к накладено арешт на речові докази в рамках запиту про надання міжнародної правової допомоги Австрійської Республіки у кримінальній справі № 10 ST 170/20 k, а саме:криптогаманець (т. з. холодний) «SafePal» з балансом на ньому в сумі 3.822, 99 доларів США (станом на 24.10.2023) в різних криптовалютахкриптогаманець (т. з. холодний) «SafePal» в заблокованому стані з невідомим балансом;персональний комп`ютер «Asus» модель S510U, S/N:H7NOCX11A80929B із зарядним пристроєм до нього;персональний комп`ютер «Sony» mode PCG-81312 L, S/N02826 із зарядним пристроєм до нього;мобільний телефон «Iphone 11 promax» IMEI НОМЕР_1 із сім карткою з номером телефону НОМЕР_2 ;мобільний телефон «SamsungGalaxy A30» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Samsung S21» IMEI НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 із сім карткою з номером телефону НОМЕР_7 ; картка пам`яті «Micro CD Transcend» об`ємом 2 GB; картка пам`яті «Micro CD Kingston» об`ємом 32 GB; картка пам`яті «Micro CD Teno» об`ємом 32 GB; сім-картка мобільного оператора ТОВ «лайфселл»; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_9 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_10 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_11 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_12 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_13 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_14 ;банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_15 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_16 ;банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_17 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_18 ;банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_19 ;банківська картка «МоноБанк» (УніверсалБанк) № НОМЕР_20 ;банківська картка «МоноБанк» (УніверсалБанк) № НОМЕР_21 ; банківська картка «МоноБанк» (УніверсалБанк) № НОМЕР_22 ;банківська картка «МоноБанк» (УніверсалБанк) № НОМЕР_23 ;банківська картка «Payoneer» № НОМЕР_24 ;банківська картка «Astropay» № НОМЕР_25 ;криптогаманець (т. з. холодний) «Ledger»; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_26 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_27 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_28 ; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_29 ; банківська картка «ОТР Банк» № НОМЕР_30 ; банківська картка «ОТР Банк» № НОМЕР_31 ; банківська картка «Укрсиббанк» № НОМЕР_32 ; блокнот помаранчево-сірого кольору з написом «страхова компанія «Рідна» з рукописними записами, блокнот помаранчевого кольору «Страхова компанія Рідна», з рукописними записами, аркуш паперу формату А5 з рукописними написами, картку з логотипом «SafePal» та рукописними написами, картку з написом «RecoverySheet» та рукописними написами, які знаходились у вищевказаному блокноті; 26803(двадцять шість тисяч вісімсот три) долари США; 140 (сто сорок) Євро.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку, про накладення арешту, з метою збереження речових доказів.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження також, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається заявник, які на її думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2023 по справі №757/49703/23-к у кримінальному провадженні №0001368 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1