У Х В А Л А

Справа № 185/2716/24

Провадження № 1-кс/185/336/24

02 квітня 2024 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ч.1 ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Поданою на розгляд слідчому судді скаргою ІНФОРМАЦІЯ_2 порушує перед слідчим суддею питання про бездіяльність Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за повідомленням, яке було подане 15 лютого 2024 року з приводу вчинення кримінального правопорушення за ст.336 КК України.

Зазначає також, що відповідь Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за результатами розгляду заяви, яка була подана 15.02.2024 року, з приводу вчинення кримінального правопорушення за ст.336 КК України, ними отримано 11.03.2024 року.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, доходжу такого висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входять і заявники на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскаржити бездіяльність посадової особи правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Як вбачається з вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя за наявності відповідних заяви та підстав, може поновити строк подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

За положеннями ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Отже, аналіз положень ст.214 КПК України, дозволяє дійти висновку, що реєстрація інформації із заяв і повідомлень, які хоча і містять назву «про вчинення кримінального правопорушення» не є безальтернативною і автоматичною, оскільки в такому випадку здійснення судового контролю слідчим суддею без оцінки ним доводів, викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення не буде вважатись ефективним.

Оскільки, в чинному законодавстві не передбачено порядок проведення попередньої дослідчої перевірки повідомленої інформації на предмет наявності складу злочину, цю функцію фактично виконує слідчий суддя, розглядаючи скарги, подані в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Необхідність аналізу слідчим суддею змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення обумовлена тим, що як правило, частина повідомлень про кримінальні правопорушення взагалі не містить відомостей про ознаки злочину, а лише вказує на інші правопорушення (адміністративні, дисциплінарні, тощо). При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійснення судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Перевіряючи обставини, які стали підставою для звернення щодо внесення відомостей до ЄРДР, поданій Павлоградському РВП ГУНП скаржник зазначав, що 16 січня 2024 року о 08:00 год. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_1 ), не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) для відправлення у військову частину НОМЕР_2 у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

Напередодні, 09 січня 2024 року ОСОБА_2 відмовився отримувати повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 16 січня 2024 року о 08:00 год. для відправлення до військової частини, у зв`язку з чим співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено відповідний акт. Свою відмову в отриманні повістки ОСОБА_2 пояснив незгодою з результатами проходження медичного огляду військово-лікарської комісії, про що письмово зазначив в акті та поставив свій особистий підпис.

Слідчим суддею досліджено матеріали ЖЄО №1050 від 21.02.2024, якими ці фактичні обставини не спростовуються

Так, об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, є ухилення від призову на військову службу під час мобілізації шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчиняються шляхом вчинення активних дій). Спосіб вчинення даного кримінального правопорушення може бути різним, при цьому, визначення конкретного способу має значення для правильного визначення моменту закінчення кримінального правопорушення. Так, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації може полягати в іншому, наприклад в обмані (скажімо у доведенні до представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки завідомо неправдивих відомостей про стан здоров`я), а так само в прямій відмові від призову на військову службу під час мобілізації.

Поряд з цим, слідчим суддею встановлено, що постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.09.2023 року № 4356 (протокол №192 від 26.09.2023 року) ОСОБА_2 було визнано тимчасово непридатним до військової служби та визнано таким, що потребує лікування до 12.11.2023 року.

Постановою 20 регіональної військово-лікарської комісії від 12 жовтня 2023 року не затверджено постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.09.2023 року № 4356 (протокол №192 від 26.09.2023 року), ОСОБА_2 визнано придатним до військової служби та військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 було оформлено довідку від 19 жовтня 2023 року.

В даному випадку, сумнівним є встановлений рішенням 20 регіональної військово-лікарської комісії від 12 жовтня 2023 року ступінь придатності військовозобов`язаного ОСОБА_2 до військової служби за призовом під час мобілізації, що має ключову роль при оцінці наявності або відсутності умисних дій, спрямованих на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Доказів того, що ОСОБА_2 був обізнаний про постанову 20 регіональної військово-лікарської комісії від 12 жовтня 2023 року, якою його було визнано придатним до військової служби, що він 12 жовтня 2023 року згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пройшов обов`язковий медичний огляд в 20й регіональний військово-лікарський комісії під час розгляду скарги не встановлено та не підтверджується ані особистими поясненнями ОСОБА_2 в судовому засіданні, ані не вбачається з копії відповіді ОСОБА_2 на його заяву від 12.01.2024 року, складеною ІНФОРМАЦІЯ_5 29.03.2024 року за вих. № 5162.

Натомість, розглядом скарги встановлено, що про наявність постанови 20 регіональної військово-лікарської комісії від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_2 стало відомо 12 січня 2024 року та цього ж дня йому було вручено копію цієї постанови та ознайомлено зі змістом, а безпосередньо 12 жовтня 2023 року ОСОБА_2 проходив медичне обстеження за місцем проживання, про що в його амбулаторній карті лікарем зроблено відповідний запис.

Слідчий суддя критично ставиться до пояснення представника скаржника, що під час затвердження постанови не йдеться про повторний огляд військовозобов`язаного регіональною ВЛК, оскільки у відповідності до п. 2.8.5. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, у порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення.

Це означає, що огляд ОСОБА_2 12 жовтня 2023 року в 20 регіональній військово-лікарській комісії був обов`язковим.

Не вдаючись до аналізу невідповідності дій військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 положенням п. 3.3. та п.3.12. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, враховуючи, що ОСОБА_2 до призову за мобілізацією, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», повинен пройти обов`язковий медичний огляд, який проводиться за особистої присутності особи, наявність обґрунтованих сумнівів в тому, що ОСОБА_2 був присутній в м.Дніпрі під час військово-лікарської комісії від 12 жовтня 2023 року, а також те, що будь-яких об`єктивних даних, які свідчать про ухилення ОСОБА_2 від призову за мобілізацією не здобуто, а отже, підстав, визначених положеннями ч.1 ст.214 КПК України не вбачається, що має наслідком відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306,307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ч.1 ст.303 КПК України, - залишити без задоволення.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1