В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0001422 від 07.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого водієм ФОП Письменна, зареєстрованого та за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

06.08.2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував поруч із магазином «Все для дому», що по АДРЕСА_2 , де в цей час знаходився неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 .

В цей час, між ОСОБА_4 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення неповнолітньому потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 раптово наблизився до ОСОБА_6 , дістав з кишені балончик із сльозогінним газом та розпилив йому в очі. Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, наніс не менше двох ударів кулаками правої та лівої руки, та один удар коліном правої ноги в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 впали на землю. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, знаходячись в положенні лежачи, поруч із неповнолітнім ОСОБА_6 та утримуючи його лівою рукою, ОСОБА_4 наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілого.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: синців на червоній каймі верхньої губи та нижньої губи зліва; крововиливи на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи зліва; синець в білявушній ділянці справа; синець в ділянці нижньої щелепи зліва; садна на шиї справа і зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктом 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав. Не заперечував наявність конфлікту з потерпілим та застосування сльозогінного балончика, а також те, що повалив потерпілого через бедро на землю, разом із тим заперечував нанесення потерпілому ОСОБА_10 ударів та тілесних ушкоджень. Повідомив, що балончик та кидок через бедро застосував з метою самозахисту. Показав, що в літній день, приблизно о 22 год. 46 хв. повертався з ОСОБА_11 від гаражів. Горіли ліхтарі, але було темно. На ОСОБА_12 , в центрі міста, на зустріч ішов ОСОБА_10 і ще одна особа, яких він раніше не знав. Вони почали безпричинно чіплятися, спочатку до ОСОБА_13 , а потім до нього. ОСОБА_10 безпричинно шарпав його за одяг, принижував, що він маленького зросту, він намагався піти, однак ОСОБА_10 його тримав. ОСОБА_10 та інший хлопець вищі зростом. Він попередив, що в нього є балончик, який він застосує. В подальшому він дістав балончик та розпилив ОСОБА_10 в обличчя. ОСОБА_10 був на відстані метра, може менше, сказав, що очі, продовжував агресувати, після чого він зробив кидок через бедро і вони повалилися на траву, ОСОБА_10 впав на спину, а він зверху. Він утримував ОСОБА_10 рукою, і запитав чи той заспокоївся. Коли ОСОБА_10 заспокоївся, вони встали, та потім він з ОСОБА_11 пішли додому. Більше конфлікту не було. ОСОБА_13 і інша особа не втручалися, що вони робили не бачив. Конфлікт тривав 3-5 хв., будь яких ударів він не наносив. Потерпілий йому одяг не пошкодив, лише розтягнув. Він також тримав потерпілого за одяг, однією рукою тримав, іншою розпилив балончик. На наступний день з мамою приїздив до ОСОБА_10 додому, хотів вибачитися, що застосував балончик. Дав 1000 грн. на ліки. Зазначив, що в дитинстві він ходив на бокс, як любитель, це було давно. Просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів.

Показаннями допитаного судом, в присутності законного представника ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_14 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що 06.08.2023 року приблизно о 22 год разом із друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 йшли по центру алеї недалеко від вул. Пушкіна в м. Узин йшли по центральній дорозі проводити ОСОБА_18 та ОСОБА_19 додому. Підійшовши до центральної дороги до них на зустріч йшов ОСОБА_20 , який почав чіплятися, штовхати ОСОБА_18 , запитував чому лізли до його дівчини. Потім підійшов ОСОБА_21 , якого він раніше не знав, із двома невідомими хлопцями. ОСОБА_22 дістав з кишені перцевий балончик та запшикав ним очі йому та ОСОБА_18 . Очі дуже пекли. Після чого ОСОБА_22 наніс два удари в щелепу. Едуард взяв руками його голову, нагнув і вдарив коліном в обличчя. Потім він повалив ОСОБА_22 на траву, кидок через бедро. Перебуваючи на землі, ОСОБА_22 тримав його лівою рукою за шию, начебто обіймав, а правою рукою почав наносити удари в область обличчя, їх було не менше двох. Він через біль відкривав очі. Після чого вони піднялись. З губ йшла кров. Він відчував біль та запаморочення. Едуард знову хотів нанести удари, однак він захищався руками. Після чого ОСОБА_23 побалакав по телефону, вони вибачились та пішли. ОСОБА_24 він знав наглядно, він з його школи. Потім ОСОБА_13 і ОСОБА_18 викликали поліцію ОСОБА_25 відвів його додому, щоб промити обличчя. Були синяки на тілі, ссадини на шиї, розбиті губи, дуже пекли очі. Крім ОСОБА_22 його більш ніхто не бив. Батьки прийшли вже на місце події, він з батьками ходив знімати побої. Коли ОСОБА_22 приїздив до них додому, то його в той час не було, він був у бабусі.

Показаннями допитаної в судовому засіданні законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 яка показала суду, що перебуваючи вдома 06.08.2023 близько 22 години зателефонувала сину, який в цей час гуляв з друзями ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . ОСОБА_26 спочатку не відповідав, потім взяла трубку сестра ОСОБА_13 і сказала, що ОСОБА_26 не може відповісти, що на них напали біля тиру. Прийшовши на місце події побачила на коліях ОСОБА_26 , якому промивали очі, була розбита губа, подряпини на шиї. На місці знаходились ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 (сидів в поліцейській машині). Син розповів, що прогулюючись по алейці назустріч йшли двоє хлопців, як потім з`ясувалось - ОСОБА_27 та ОСОБА_23 . Почали безпричинно чіплятись, питати про якусь дівчину. Після цього ОСОБА_22 забризкав ОСОБА_26 очі балончиком і почав його бити коліном в обличчя. Вони написали заяву до поліції та звернулись до лікувального закладу. Наступного дня до них додому приїжджали ОСОБА_22 з мамою. ОСОБА_22 вибачався, ставав на коліна, грошей не давав. Зазначила про відсутність будь-яких неприязних стосунків та конфліктних ситуацій із ОСОБА_22 та його родиною. ОСОБА_28 ніколи не бачила, ані з ним, ані з членами його родини ніколи не бачилась і не спілкувалась.

Показаннями допитаного судом, в присутності законного представника ОСОБА_29 та психолога ОСОБА_14 , малолітнього свідка ОСОБА_30 який повідомив, що в кінці літа, 06 числа, 2023 року в м. Узин, приблизно об 11 вечора поверталися після прогулянки, разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . ОСОБА_32 по тротуару, на перехресті світили ліхтарі. Назустріч йшла компанія, чоловік 4. Один з них підійшов, почав чіплятись до всіх, запитувати ти знаєш хто такий ОСОБА_33 ? Штовхався, можливо був п`яний. Потім інший хлопець розпилив газ в обличчя брата ОСОБА_34 , потім йому в обличчя, він відвернувся. Він почав відводити брата ОСОБА_34 . Коли відвів брата через перехрестя, та знаходився поруч із ним, повернувся в сторону місця, де перебував ОСОБА_26 із друзями. В цей момент бачив як хтось повалив ОСОБА_26 . ОСОБА_26 намагався його скинути. Протер око, бачив на ліве око, бо праве сльозило. Бачив, що ОСОБА_26 та інший хлопець лежали на землі поруч, обличчями догори. ОСОБА_26 отримав удар в обличчя. Хто саме наносив удари він не бачив. Потім побачив, як ОСОБА_35 йшов з розбитою губою. Він викликав поліцію. Зазначив, що його з мамою визивали в поліцію, він підписував документи, що там було написано читав, зараз не пам`ятає, бо пройшло багато часу. Пізніше дізнався, що на них напав ОСОБА_27 , хто саме це повідомив вже не пам`ятає. Раніше ОСОБА_22 не знав, ніколи його не бачив, неприязних відносин з ним не мав.

Показаннями допитаного судом, в присутності законного представника ОСОБА_36 та психолога ОСОБА_14 , неповнолітнього свідка ОСОБА_37 , який показав, що влітку 2023 року, 6 числа, місяць не пам`ятає, в м. Узин, разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 проводили ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Місце де вони йшли не освітлене, метрів за 20 була дорога, там були ліхтарі. Назустріч йшов ОСОБА_23 з ліхтариком, він був веселий. Почав штовхатися, запитувати чи знаємо ОСОБА_38 . Звинувачував, що чіплялися до його дівчини. За ОСОБА_13 йшло ще троє осіб. Раптово безпричинно до них наблизився ОСОБА_22 , який розпилив сльозогінний газ в обличчя спочатку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а потім ОСОБА_26 . Бачив, що саме ОСОБА_22 вдарив ОСОБА_26 коліном в голову, а потім руками в обличчя. Після чого ОСОБА_22 та потерпілий впали. Едуард ще наніс удар лівою рукою ОСОБА_26 в обличчя, кількість ударів не пам`ятає, але більше одного. ОСОБА_13 стояв біля нього, тримав руками за горло, потім за плечі. Потім ОСОБА_39 зателефонував дівчині, та повідомила, що ніхто до неї не чіплявся і вони просто пішли. Повідомив, що ОСОБА_23 нікого не бив, тілесні ушкодження потерпілому спричинив саме обвинувачений ОСОБА_40 . Раніше ОСОБА_22 не знав, ніколи його не бачив, неприязних відносин з ним не мав. Йому показували по фото і він його впізнав, це обвинувачений ОСОБА_40 . ОСОБА_28 знає по школі, однак особисто незнайомий.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_41 , який суду показав, що влітку 2023 року, ввечері, разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 йшли по вулиці м. Узин. На зустріч йшли хлопці, зокрема ОСОБА_20 , який почав лізти, штовхати його, запитувати хто такий Едуард. Він відповів, що незнає хто такий Едуард, та відходив, щоб не впасти. ОСОБА_13 звинувачував, що вони приставали начебто до якоїсь дівчини, але вони цього не робили. Він намагався по дружньому вийти з ситуації простягував руку, щоб привітатися. Потім підійшов ОСОБА_42 , якого на той час він не знав, дістав з кишені перцевий балончик та запшикав ним його та ОСОБА_26 . ОСОБА_19 почав його відводити. Що там відбувалось далі не знає, оскільки в нього пекли очі та він не міг їх розплющити. ОСОБА_43 почав телефонувати до поліції. Після того, як протер очі та зміг їх відкрити, побачив в ОСОБА_26 з губ йшла кров. Він впевнений, що балончика його забризкав обвинувачений ОСОБА_40 . Заяву до поліції він не писав.

Показаннями допитаного судом, в присутності законного представника ОСОБА_44 , неповнолітнього свідка ОСОБА_45 який повідомив, що у 2023 році, точної дати події не пам`ятає, разом із ОСОБА_46 йшли по м. Узин від гаражів. Він йшов попереду, а ОСОБА_22 позаду розмовляв по телефону. На вулиці темніло, світили ліхтарі. На перехресті біля вул. Пушкіна йшов ОСОБА_26 з двома хлопцями. ОСОБА_26 почав до них чіплятись, грубо себе поводив, після чого ОСОБА_22 розпилив йому в обличчя газ з балончика і повалив на землю, щоб заспокоїти. ОСОБА_22 правою рукою тримав ОСОБА_26 біля землі, там було трав`яне покриття. В якому положенні вони були не пам`ятає. Він їх розбороняв, відтягував ОСОБА_26 від ОСОБА_22 за одяг. Інші особи в конфлікт не втручалися, стояли в стороні. Едуард відпустив ОСОБА_26 і вони пішли. Ствердив, що йому тілесних ушкоджень не спричинено і він також нікому тілесних ушкоджень не спричиняв. На ОСОБА_26 тілесних ушкоджень не бачив, він також з друзями пішов. З ОСОБА_26 навчався в одній школі.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 07.08.2023 року внесено відомості до ЄРДР за № 0001422, про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 47 том №1).

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Рапортом помічника чергового ВПД №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_47 з якого убачається, що 07.08.2023 року о 00.40 год на службу 102 надійшло повідомлення, про те, що 07.08.2023 року о 00.40 год. за адресою Білоцерківський район, м. Узин, вул. Незалежності лікар Вадзінський повідомив про те, що потерпілий ОСОБА_6 отримав забій верхньої губи зліва. Потерпілий повідомив, що на перехресті вул. Незалежності та Заводська його побив ОСОБА_27 (а.с. 48 том №1).

Заявою ОСОБА_7 від 07.08.2023 року, в якій остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_48 , який 06.08.2023 року забризкав перцевим балончиком очі та побив її сина ОСОБА_6 ( а.с. 49 том №1).

Протоколом огляду місцевості з ілюстрованою таблицею до нього від 08.08.2023 року з якого вбачається, що в період часу з 12.00 год. до 12.20 год. проведено огляд земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . Дана земельна ділянка вкрита ґрунтом із зеленим покриттям - травою, розташована між тротуаром та проїздною частиною, навпроти магазину «Все для дому» (а.с. 50-53 том №1).

Висновком експерта ОСОБА_49 №220 від 08.08.2023 року встановлено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , 2008 року народження, знайдені наступні ушкодження: синці на червоній каймі верхньої губи та нижньої губи зліва; крововиливи на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи зліва; синець в білявушній ділянці справа; синець в ділянці нижньої щелепи зліва; садна на шиї справа і зліва; садна на обох колінних суглобах. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути від ударів ними (руками, ногами іншою особою) по голові та тілу потерпілого, можливо, у строк та при обставинах, вказаних обстежуваним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менше, ніж сім точок прикладання сили. Для відповіді на питання №7 постанови необхідно провести слідчий експеримент з описом механізму падіння (а.с. 54-55 том №1).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2023 року з доданим до нього з диском СD-R диском, який переглянуто в судовому засідання, з якого убачається, що в період часу з 10.16 год по 10.21 год., потерпілий ОСОБА_6 в присутності законного представника, спеціаліста, психолога та інших осіб, яким роз`ясненні їхні права, продемонстрував та відтворив на статисті, як ОСОБА_22 забризкав з перцевого балончика його та його друга, наніс йому тілесні ушкодження, а саме два удари кулаком в область обличчя, після чого продемонстрував, як вони впали на та лежали один біля одного, та Едуард наніс ще два удари в область обличчя. Потім, відтворив на статисті, як піднявшись Едуард наніс удар з коліна в обличчя (а.с.56-58 том №1).

Висновком експерта ОСОБА_49 №936/д від 08.08.2023 року, з якого убачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , дають можливість вважати, що вони могли виникнути при обставинах, указаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.08.2023 року (а.с. 59 том №1).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 06.10.2023 року, з якого убачається, що в період часу з 09.17 год по 09.23 год. в присутності понятих та законного представника, потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу на фото №3, яка 06.08.2023 року приблизно о 23 год. на вул. Незалежності в Узин наніс йому тілесні ушкодження, а саме за загальними рисами обличчя великий ніс, кругловаті брови (а.с. 60-62 том №1).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 року з доданим до нього з диском СD-R диском, який переглянуто в судовому засідання, з якого убачається, що в період часу з 10.29 год по 10.33 год. в присутності законного представника, спеціаліста, психолога та інших осіб, яким роз`ясненні їхні права, свідок ОСОБА_36 повідомив, що наглядно знає ОСОБА_22 , запам`ятав його по обличчю, продемонстував на статисті, як ОСОБА_22 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , а саме два удари в область обличчя, один удар з коліна в область обличчя, два удари з кулака в область обличчя також показав, що ОСОБА_22 з ОСОБА_26 були на землі, тримали один одного (а.с.63-65 том №1).

Висновком експерта ОСОБА_49 №891/д від 06.09.2023 року, з якого убачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 не виключають можливість їх виникнення при обставинах, указаних свідком ОСОБА_37 у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2023 року. Для відповіді на питання №2 постанови необхідно провести слідчий експеримент з описом механізму падіння (а.с. 66 том №1).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 06.10.2023 року, з якого убачається, що в період часу з 09.06 год по 09.10 год. в присутності законного представника, психолога та понятих, свідок ОСОБА_37 впізнав особу на фото №2, яка 06.08.2023 року приблизно о 23 год. на АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме за рисами обличчя легка щетина, продовгуваті очі, великий ніс (а.с. 67-69 том №1).

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. З огляду на пред`явлене обвинувачення в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при вчиненні кримінального правопорушення, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, відсутність предмету конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченого, спосіб вчинення правопорушення, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій, ставлення до наслідків що настали.

Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 дав частково правдиві показання, щодо подій, які передували вчиненню правопорушення. Показання обвинуваченого підтверджені показаннями інших допитаних судом свідків, потерпілого та письмовими доказами, з яких убачається, що у 2023 році, у вечірній час доби, в м. Узин між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого обвинувачений дістав з кишені балончик із сльозогінним газом та розпилив потерпілому в очі, в подальшому вони впали на землю.

Показання ОСОБА_4 в цій частині суд визнає правдивими, оскільки вони нічим не спростовуються, а окремі обставини підтверджуються показаннями допитаних судом свідка та потерпілого.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого про те, що удари потерпілому не наносив, оскільки такі показання спростовуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів.

Стороною обвинувачення доведено, що саме ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 у спосіб та у місці, вказаному в обвинувальному акті, що повністю підтверджено показаннями потерпілого, свідків, висновками експертних досліджень, слідчих експериментів, протоколами впізнання, локалізацією тілесних ушкоджень, їх розташуванням.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 показав та чітко вказав, що саме ОСОБА_4 забризкав йому та його друзям очі сльозогінним балончиком та наніс йому удари руками та ногою в область обличчя.

Такі показання потерпілого узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема рапортом помічника чергового ВПД №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_47 , про те, що в найближчі години після події, а саме 07.08.2023 року о 00.40 год на службу 102 надійшло повідомлення, крім іншого, про те, що 07.08.2023 року о 00.40 год. за адресою Білоцерківський район, м. Узин, вул. Незалежності, потерпілий ОСОБА_6 отримав забій верхньої губи зліва та повідомив, що його побив ОСОБА_27 . Також, показання потерпілого про те, що йому наніс тілесні ушкодження саме ОСОБА_27 , узгоджуються із заявою його законного представника, яка написана в найближчі години після події з якої, крім іншого убачається, що ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_48 , який 06.08.2023 року забризкав перцевим балончиком очі та побив її сина ОСОБА_6 .

Крім того, потерпілий, свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 надали узгоджені між собою показання в частині того, що саме ОСОБА_4 забризкав очі перцевим балончиком, що не заперечував і сам обвинувачений. Також, обвинувачений, потерпілиі свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_52 , крім іншого зазначади, що саме ОСОБА_4 повалився разом із ОСОБА_53 на землю та тримав його.

Крім того, потерпілий та свідок ОСОБА_37 категорично стверджували, що удари наносив саме ОСОБА_4 . Слід зазначити, що потерпілий та свідки стверджували, що на місці події ОСОБА_54 перебував разом із ОСОБА_11 , який жодних ударів нікому не наносив. Аналогічні показання в цій частині дав суду і свідок ОСОБА_52 , який повідомив, що ударів нікому не наносив і йому також ніхто ударів не спричиняв.

Також, досліджений в судовому засіданні слідчий експеримент від 29.08.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , в якому останній відтворив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Вказаний слідчий експеримент повністю узгоджується з висновком експерта ОСОБА_49 №936/д від 08.08.2023 року, з якого убачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , дають можливість вважати, що вони могли виникнути при обставинах, указаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.08.2023 року.

Крім того, досліджений в судовому засіданні слідчий експеримент від 16.08.2023 року за участю свідка ОСОБА_37 , в якому останній відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_4 .

Вказаний слідчий експеримент повністю узгоджується з висновком експерта ОСОБА_49 №891/д від 06.09.2023 року, з якого убачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 не виключають можливість їх виникнення при обставинах, указаних свідком ОСОБА_37 у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2023 року.

Також, під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_37 повідомив, що наглядно знає ОСОБА_22 , запам`ятав його по обличчю, що узгоджується з дослідженим в судовому засіданні протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 06.10.2023 року, з якого убачається, що в період часу з 09.06 год по 09.10 год. в присутності законного представника, психолога та понятих, свідок ОСОБА_37 впізнав особу на фото №2 ( ОСОБА_4 ), яка 06.08.2023 року приблизно о 23 год. на АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме за рисами обличчя - легка щетина, продовгуваті очі, великий ніс.

Суд також звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_52 від проведення слідчих експериментів відмовилися, про що свідчать відповідні заяви.

Викладена обвинуваченим версія про те, що він ударів потерпілому не наносив та тілесних ушкоджень не спричиняв спростовується наведеними вище показаннями потерпілого, свідків, даними слідчих експериментів, протоколами впізнання та висновками експертиз, а навпаки свідчить про нещирість ОСОБА_4 та намагання зменшити ступінь своєї вини.

Показання потерпілого про те, що саме ОСОБА_4 завдав йому удари та спричинив тілесні ушкодження були однаковими на всіх стадіях кримінального провадження, та під час проведення всіх слідчих і процесуальних дій, докази, за результатами яких були досліджені в судовому засіданні.

Тобто такі показання потерпілого та свідків, слідчих експериментів, протоколів впізнання, висновків експертиз, в цій частині є взаємоузгодженими між собою, доповнюють один одного у своїй сукупності, та підтверджують, що саме ОСОБА_4 наніс удари ОСОБА_6 та спричинив йому легкі тілесні ушкодження та спростовують показання ОСОБА_4 , що він ударів не наносив.

Твердження обвинуваченого про те, що сльозогінний балончик та кидок через бедро застосував до потерпілого з метою самозахисту, не підтверджуються жодними доказами у справі, та на думку суду є такими, що надані з метою зменшити свою відповідальність за вчинене.

Суд критично ставиться до показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він ударів потерпілому не наносив та тілесних ушкоджень не спричиняв, вважає їх такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Враховуючи вищезазначене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 06.10.2023 року, за участю свідка ОСОБА_30 , який впізнав особу на фото №2, яка 06.08.2023 року приблизно о 23 год. на вул. Незалежності Узин, наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 06.10.2023 року за участю свідка ОСОБА_55 , який впізнав особу на фото №1, яка 06.08.2023 року приблизно о 23 год. на вул. Незалежності в Узин, наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, то суд відноситься до них критично, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_50 , крім іншого, повідомив, що ОСОБА_4 забризкав очі йому та його друзям балончиком, що бачив боротьбу та, що ОСОБА_6 наносять удари, однак хто саме наносив удари він не бачив. Свідок ОСОБА_56 в судовому засіданні, крім іншого, повідомив, що ОСОБА_57 йому забризкав очі і він більше нічого не бачив.

Тобто, вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання, на думку суду, не підтверджують і не спростовують винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вказані свідки не бачиди хто саме наносив удари потерпілому та відповідно спричинив тілесні ушкодження.

За результатами дослідження інших наданих стороною обвинувачення доказів, в учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за якими позитивно характеризується, офіційно працює, де також позитивно характеризується, не одружений, а також позиції потерпілого та його законного представника, які погодилися з позицією прокурора висловленою в судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді громадських робіт.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Разом із тим, на думку суду, вказаний найменш суворий вид покарання, у даному конкретному випадку, не може бути застосований до обвинуваченого, оскільки, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також судом враховуються особливості й обставини вчинення кримінального проступку, його наслідки, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність критики й співчуття до потерпілого, невизнання вини, також обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілому після завдання йому тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді громадських робіт.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді громадський робіт в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Підстави для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, в даному конкретному випадку, відсутні.

На думку суду, призначене покарання у виді громадських робіт, в межах санкції статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 26, 368, 369 - 371, 373 - 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України 100 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_58