ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5169/21 Номер провадження 11-кп/814/1101/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000353 за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз, 23.06.2022 вироком Ленінського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 23.06.2022, більш суворим за даним вироком, остаточно визначено 3 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 15.11.2023.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

11.05.2021, з 08 до 11 год, ОСОБА_7 , перебуваючи у 2 під?їзді буд. АДРЕСА_2 , через відкриті двері зайшов до тамбуру кв. 80, 81, 82, звідки умисно, таємно, викрав дитячу коляску ОСОБА_9 , зірвавши трос з навісним замком яким вона була пристебнута до труби, чим завдав майнову шкоду потерпілій на суму 4 466 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України. Виключити із резолютивної частини рішення посилання на застосування при призначенні покарання ч. 4 ст. 70 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 ОСОБА_7 звільнено від покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 23.06.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв?язку із закінченням іспитового строку, що виключає застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому за оскаржуваним вироком.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання не пов?язане із позбавленням волі та без застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

При призначенні покарання просить врахувати його незадовільний стан здоров?я, визнання вини, щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілої, відшкодування завданої шкоди, наявність батька похилого віку, який є особою з інвалідністю та потребує його допомоги.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої захисником апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги прокурора та відмовити у задоволенні вимог захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд першої інстанції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував чи проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був раніше засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 23.06.2022 до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 26.07.2022.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 притягується до відповідальності за кримінальне правопорушення вчинене 11.05.2021.

Разом з тим, у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, зазначено, що у разі коли до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання звипробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Крім того, на момент ухвалення вироку Київським районним судом м. Полтави від 15.11.2023 обвинувачений був звільнений від призначеного йому покарання за попереднім вироком, тому підстави для застосування ч. 4 ст. 70 КК України, відсутні.

Проте, всупереч викладених вище положень кримінального закону, місцевий суд визначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, наведені обвинуваченим у апеляційній скарзі доводи та обставини, у цьому випадку не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, тому підстави для пом`якшення покарання відсутні.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначення покарання змінити, апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення та задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на ч. 4 ст. 70 К України при призначенні покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4