Справа № 466/3585/24
Провадження № 1-кп/466/541/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000133 від 04.03.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 03.03.2024 приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс своїй сестрі ОСОБА_5 декілька ударів кулаками обох рук в область голови та обличчя, чим спричинив потерпілій наступні тілесні ушкодження: рану в ділянці правої брови, синці в ділянці правого ока, на лівій щоці і вилиці, крововилив в білковій ділянці правого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта №183 від 05.03.2024 відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, від надання пояснень про обставини вчиненого відмовився. Зазначив, що у вчиненому розкаюється.

Фактичні обставини справи та докази, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не оспорювались в судовому засіданні ні самим обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень згідно ч.2 ст.394 КПК України, ухвалено обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів щодо речових доказів у справі.

Оцінюючи встановлені та досліджені судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, так як своїми умисними діями він спричинив потерпілій умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних (близьких) відносинах.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, його наслідки, особу винного, який раніше не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів немає, непрацюючий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнання обвинуваченим своєї вини, його розкаювання, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Суд вважає, що міру покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1