Справа № 369/4710/24
Провадження № 1-кп/369/1628/24
В И Р О К

іменем України

24.04.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002786 від 25 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, який має середню освіту, працює на посаді консультанта домашніх кінотеатрів, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

22 грудня 2023 року, близько 16:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_4 , в темний час доби, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «Mitsubishi» модель «Outlander» реєстраційний НОМЕР_1 , без пасажирів, без вантажу, рухався, автомобільною дорогою Н-01, сполученням «Київ-Знам`янка», по Дніпровському шосе, в межах Феодосіївської сільської громади, Обухівського району. Київської області, в напрямку від міста Обухів, Київської області до села Лісники, Феодосіївської сільської територіальної громади, Обухівського району, Київської області.

Під час руху, водій ОСОБА_4 , не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пунктів 10.1. та 16.6. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі 11ДР України), згідно з якими передбачено, що:

- п. 10.1. ПДР України - «перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.6. ПДР України - «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч»;

Унаслідок чого не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, на регульованому перехресті почав здійснювати маневр лівого повороту, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «КІА», модель «Rio» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , із пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка рухалася в зустрічному напрямку від міста Київ до міста Обухів, Київської області, в межах своєї смуги руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажирам автомобіля марки «КІА», модель «Rio» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, забійної рани лобної ділянки, уламкового перелому лобної кістки зі зміщенням уламків ліворуч та ОСОБА_8 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому передньої стінки та задньої стінки лобної пазухи праворуч зі зміщенням уламків, перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, рваної рани лобної ділянки, множинних саден м`яких тканин обличчя.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів 10.1. та 16.6. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, перебувають у прямому причиновому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілім ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив вищевказане кримінальне правопорушення. Також вказав, що потерпілим відшкодував завдані збитки понесені ними на лікування, купив їм новий автомобіль, а також обіцяв в подальшому допомагати потерпілим, всіляко сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судових дебатах та під час проголошення останнього слова просив суворо його не карати, призначити якомога м`якше покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки останній працює на посаді консультанта по домашнім кінотеатрам та його робота пов`язана з пересуванням на автомобілі, крім того, має на утриманні матір похилого віку, яка є лежачою та потребує постійного лікування і стороннього догляду, а також просив врахувати військовий стан.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, вирішити питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_8 та законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися про дату, місце та час його проведення, повідомлені у встановленому законом порядку. При цьому, прокурором в судовому засіданні надані заяви у якій останні просили проводити судовий розгляд за їх відсутності. При цьому, зазначали, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають, оскільки завдана шкода їм відшкодована у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, пояснення неповнолітнього потерпілого та законного представника неповнолітнього потерпілого, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює на посаді консультанта по домашніх кінотеатрах, має на утриманні матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, відшкодував заподіяну шкоду потерпілим у повному обсязі та брав активну участь в реабілітації потерпілих.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення вперше.

При цьому, суд бере до уваги, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке дорівнює його мінімальній межі та не призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є альтернативним.

При вирішенні питання про не призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, яке в даному випадку є факультативним, суд враховує як особу обвинуваченого, так і обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим ПДР у звичайній дорожній обстановці. При цьому, суд враховує насамперед поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який заподіяну шкоду потерпілим відшкодував у повному обсязі та брав активну участь в реабілітації потерпілих. При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , працює на посаді консультанта по домашніх кінотеатрах має на утриманні матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду та відвідування лікарень, тобто робота та наявність матері на утриманні обвинуваченого фактично зводиться до пересування на транспортному засобі. Таким чином, робота обвинуваченого ОСОБА_4 та наявність матері на утриманні нерозривно пов`язані з керуванням транспортним засобом, а позбавлення його спеціального права, на думку суду, ускладнить пошуки нової роботи та вирішення побутових питань, в умовах воєнного стану в країні на день ухвалення судового рішення.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винуватого ОСОБА_4 та інші обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України, звільняє останнього від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, без застосування додаткового покарання є необхідним і достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, відповідає меті покарання та жодним чином не порушує права потерпілих.

Арешт накладений ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2024 року на належний ОСОБА_5 автомобіль марки «КІА» модель «Rio» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження і користування ним, скасувати.

Арешт накладений ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2024 року на належний ОСОБА_4 автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , шляхом заборони розпорядження і користування ним, скасувати.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 124, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 18 174 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн 72 (сімдесят дві) к:

-вартість проведення судової експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-23/68779-ІТ від 17 січня 2024 року) на суму 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн 68 (шістдесят вісім) к;

-вартість проведеної судової експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-23/68777-ІТ від 17 січня 2024 року) на суму 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн 68 (шістдесят вісім) к;

-вартість проведення судової експертизи (висновок експерта № КСЕ-19/111-24/742 від 29 січня 2024 року) на суму 9 087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн 36 (тридцять шість) к.

Арешт накладений ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2024 року на належний ОСОБА_5 автомобіль марки «КІА» модель «Rio» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 шляхом заборони розпорядження і користування ним, скасувати.

Арешт накладений ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2024 року на належний ОСОБА_4 автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , шляхом заборони розпорядження і користування ним, скасувати.

Речові докази:

- автомобіль «Mitsubishi» модель «Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 та автомобіль марки «КІА», модель «Rio» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , які направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , повернути законним власникам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ;

- медичні документи ОСОБА_6 : один знімок КТ, один знімок МРТ, один диск МРТ, один диск КТ, висновок МРТ від 30.12.2023 на 1 аркуші, протокол СКТ № 1963 на 1 аркуші, консультативний висновок спеціаліста № 7199, консультативний висновок спеціаліста б/н, огляд нейрохірурга від 14.01.2024 та ОСОБА_8 : один знімок МРТ з протоколом та диском від 20.01.2024, рентген знімок від 02.01.2024, USB флеш накопичував Арасеr із збереженими в електронному вигляді КТ ОСОБА_8 та рентгеном ОСОБА_6 , також із закладів охорони здоров`я вилучено медичні карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 9865, № 9 та ОСОБА_8 № 9316, № 9839, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити у розпорядженні останньої

- оптичний носій інформації диск «Verbatim DVD-R 4,7 GB», на якому збережено відео файли із відеокамер які розташована по автомобільній дорозі Н-01 в межах регульованого перехрестя поворот до АДРЕСА_3 , які відображають дорожньо-транспортну пригоду від 22 грудня 2023 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1