ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1906/24 Справа № 195/509/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000003 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тимшер, Усть-Коломський район, Республіка Комі, Російська Федерація, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року ОСОБА_7 ,визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання ОСОБА_7 з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язано засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Провадження за цивільним позовом представника потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням - закрито у зв`язку з повною сплатою заявлених вимог.

Крім того, судом вирішено питання про долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду В порушення вимог, норм діючого станом на 22.12.2022 року законодавства України, 22.12.2022 року, приблизно в ранковий час, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, тобто між особами, які спільно проживали, але не перебували у шлюбі, та які знаходились за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживали, виник умисел на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, які надаються в якості державної допомоги особам, що набули статусу внутрішньо переміщеної особи.

У вищевказаний час та місці, ОСОБА_10 , матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовляючись про спільне вчинення злочину із ОСОБА_7 , запропонувала останньому використати адресу проживання своєї матері, а саме: АДРЕСА_2 , як фіктивне місце проживання/перебування з метою отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та заволодіння бюджетними коштами, які надаються в якості допомоги, на що ОСОБА_7 надав свою згоду, тим самим, вказані особи досягли остаточної попередньої змови групою осіб на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, які надаються в якості державної допомоги особам, що набули статусу внутрішньо переміщеної особи.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння бюджетними коштами, які нараховуються у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеним особам, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, 22.12.2022 року в першій половині доби, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося, із використанням громадського транспорту прибули до селища Томаківка Нікопольського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_7 , керуючись усними порадами ОСОБА_10 , діючи умисно, незаконно, протиправно, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди державі і бажаючи їх настання, особисто звернувся до Центру надання адміністративних послуг Томаківської селищної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області (надалі ЦНАП), розташований за адресою: АДРЕСА_3 , із письмовою заявою встановленого зразка про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, для досягнення злочинної мети незаконного отримання державної грошової допомоги, а ОСОБА_10 , матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, залишилася очікувати ОСОБА_7 за межами будівлі ЦНАП.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись єдиним умислом, ОСОБА_7 , діючи в той же час, на тому ж місці в будівлі ЦНАП, під час заповнення письмової заяви встановленого зразка про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, діючи таємно від власника нижченаведеного домоволодіння, надав заздалегідь неправдиві відомості щодо адреси місця, куди переміщається, а саме: АДРЕСА_2 , та безпідставно засвідчив достовірність зазначених відомостей особистим підписом на даній заяві, на підставі чого, уповноваженою особою ЦНАП прийнято 27.12.2022 року рішення про призначення йому допомоги на проживання як переміщеній особі, при цьому переміщатися на нове місце проживання/перебування він наміру не мав та фактично продовжив проживати за попередньою адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, внаслідок вчинення шахрайських дій, шляхом обману, безпідставно набув статус внутрішньо переміщеної особи та безпідставно здобув право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, внаслідок чого, йому незаконно нараховано та виплачені бюджетні кошти у вигляді державної допомоги внутрішньо переміщеній особі, за період з грудня 2022 по лютий 2024 р.р. на загальну суму 30 000,00 гривень, згідно «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 за № 332, чим Державі в особі Міністерства соціальної політики України завдано майнової шкоди на вказану суму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить вирок змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення шахрайства за попередньою змовою з ОСОБА_10 , при цьому зазначити, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокур посилається нна істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив шахрайство за попередньою змовою з ОСОБА_10 , не зважаючи на те, що вину останнього у встановленому порядку не доведено та обвинувальний вирок відносно Клименка судом не ухвалювався, оскільки матеріали стосовно останнього виділено в окреме провадження.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду першої інстанції змінити, з викладених у скарзі підстав.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, заінтересованих осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та їх представників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив в задоволенні поданих апеляційних скарг відмовити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частиною 1 статті 11 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в частині 1 статті 62 Конституції України, частині 1 статті 17 КПК. Згідно з цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином не були.

З матеріалів кримінального провадження видно, що до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт від 21 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому з мотивувальної частини вироку видно, що суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив щахрайство за попередньою змовою з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незважаючи на те, що її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, у встановленому законом порядку доведено не було та обвинувальний вирок стосовно неї судом не ухвалювався, оскільки матеріали кримінального провадження стосовно останньої виділені в окреме провадження.

Отже, суд, виклавши у вироку обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тим самим констатував винуватість ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, що порушує її права та інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1. ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 411 КПК України, вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, що, в розумінні вимог кримінального процесуального закону, порушує конституційно закріплений принцип презумпції невинуватості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини судового рішення щодо ОСОБА_7 посилання суду першої інстанції на відомості, що дозволяють ідентифікувати ОСОБА_10 , зазначивши у мотивувальній частині вироку, при викладенні фактичних обставин провадження, що кримінальне правопорушення, вчинено ОСОБА_7 за попередньої змовою з особою, матеріали провадження відносно якої виділено в окреме провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на вчинення ОСОБА_7 шахрайства за попередньою змовою з ОСОБА_17 , зазначивши що ОСОБА_7 вчинено шахрайство за попередньою змовою з "особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження".

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4