Справа № 571/1571/23
Провадження № 1-в/127/226/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 28.03.2024 надійшло подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_5 .

Подання мотивовано тим, що 28 березня 2024 набрав чинності Закон України від 23 серпня 2023 року № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», тому адміністрація державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» клопоче перед Вінницьким міським судом Вінницької області щодо заміни невідбутої частини покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України засудженому ОСОБА_5 , який утримується в державній установи «Вінницька установа виконання, покарань (№1)».

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подання установи, просив суд замінити призначене покарання засудженому ОСОБА_5 на обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_5 надіслав на адресу заяву про розгляд подання за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали судового провадження та матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1,13-1,13-4,14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У відповідності до п. 142 Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ, який набирає чинності 28 березня 2024 року у статті 395 КК України, в абзаці другому статті 395 слова «арештом на строк до шести місяців» замінено словами «штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років».

У відповідності до вимог п.п. 23 п. 154 вказаного Закону України визначено про необхідність засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Вимогами п.п. «а» пункту 1 частини 2 Розділу II Прикінцеві положення Закону України №3342-ІХ, внесено зміни до Кримінально-виконавчого кодексу України, за якими слова «арештні доми» виключені.

Таким чином з 28 березня 2024 року у статті 11 Кримінально-виконавчого кодексу України з переліку органів та установ виконання покарань виключено арештні доми, а також статті 15, 50-54 цього Кодексу, що встановлюють порядок відбування арешту.

Вказані обставини є такими, що передбачають відсутність з 28 березня 2024 року арештних домів при установах виконання покарань ДКВС України не є місцем відбування покарання особами засудженими до арешту.

Змінами за вказаним Законом України відповідальність за ст. 395 КК України передбачена штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України (в ред. від 23.08.2023), одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

в) два дні пробаційного нагляду.

Таким чином, оскільки Закон № 3342-ІХ від 23.08.2023 скасовує покарання у вигляді арешту, тому суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_5 , якому призначено покарання у вигляді арешту, слід замінити невідбуту частину покарання у вигляді арешту на обмеження волі відповідно до ст. 72 КК України в редакції від 28.03.2024 виходячи із співвідношення одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі.

На думку суду, заміна покарання в даному випадку жодним чином не погіршує становище засудженого, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 60 КК України в редакції від 01.01.2024 покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Зокрема, арешт прирівнюється до позбавлення волі, що передбачає повну фізичну ізоляцію від суспільства, а санкція у вигляді обмеження волі - тримання засудженого в установі відкритого типу. Там за ним здійснюється постійний нагляд з боку працівників установи, проте повної ізоляції від суспільства не відбувається.

Крім того, відповідно до положень ст. 72 КК України одному дню позбавленню волі відповідає один день арешту, натомість одному дню позбавленню волі відповідає два дні обмеження волі.

Також, судом враховано особу засудженого, який на момент винесення вироку перебував під вартою в межах іншого кримінального провадження, розгляд якого не завершено.

Положення ст. 51 КВК України в редакції від 01.01.2024 засуджені до покарання у виді арешту тримаються в умовах ізоляції з роздільним триманням чоловіків, жінок, неповнолітніх, засуджених, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, засуджених, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі, і засуджених, які раніше працювали в суді, органах прокуратури, юстиції та правоохоронних органах. Іноземні громадяни і особи без громадянства, як правило, тримаються окремо від інших засуджених. На засуджених до арешту поширюються права, обов`язки, заборони і обмеження, встановлені кримінально-виконавчим законодавством для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

Засуджені до арешту мають право: звертатися з пропозиціями, заявами і скаргами до державних органів, громадських об`єднань і службових осіб. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, Міжнародному кримінальному суду, суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, прокурору, захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає; витрачати гроші із своїх особових рахунків без обмеження їх обсягу для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, літератури, письмового приладдя та предметів першої потреби; отримувати грошові перекази; одержувати і відправляти листи та телеграми без обмеження їх кількості; одержувати один раз на місяць короткострокове побачення, а неповнолітні засуджені - короткострокові побачення без обмеження їх кількості. Побачення надаються з родичами або іншими особами у присутності представника колонії; на невідкладну правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) з особами, визначеними абзацом першим частини другої статті 8 цього Кодексу, у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні у будь-який час з 8 години до 20 години.

Згідно ст. 56 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

Відповідно до положень ст. 59 КВК України засуджені до обмеження волі мають право носити цивільний одяг, мати при собі портативні персональні комп`ютери та аксесуари до них, гроші, мобільні телефони та аксесуари до них, цінні речі, користуватися грішми без обмежень; відправляти листи, отримувати посилки (передачі) і бандеролі, одержувати короткострокові побачення без обмежень, а тривалі побачення - до трьох діб один раз на місяць; користуватися засобами мобільного зв`язку; одержувати невідкладну правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) з особами, визначеними абзацом першим частини другої статті 8 цього Кодексу, у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні у будь-який час з 8 години до 20 години.

Таким чином, заміна покарання не порушує права засудженого в даному випадку, оскільки порядок відбування покарання у виді арешту є більш суворим ніж відбування покарання у виді обмеження волі. Крім того, арешт більшим чином обмежує права засудженого, ніж покарання у виді обмеження волі, зважаючи на умови та правила відбування покарання встановлені КВК України, а тому суд приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 72, 395 КК України, 56, 59 КВК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_5 - задовольнити.

Замінити покарання ОСОБА_5 призначене вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08.09.2023 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України на покарання у виді обмеження волі на строк два місяці у порядку, передбаченому ст. 72 КК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: