Справа № 752/4091/24
Провадження № 1-кс/752/2352/24
У Х В А Л А

20 березня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0000900 від 29.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ст. 366 ч. 2 КК України, клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_4 в якому просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки HONDA CIVIC д.н.з. НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_2 ), що на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Також, слідчий у клопотанні просить, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання без виклику особи (представників), у володінні якої знаходиться майно.

Слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000900 від 29.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ст. 366 ч. 2 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві, 15.02.2024, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000900 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та у складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 366 ч. 2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період часу з вересня 2019 року по вересень 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді провідного інженера лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області, діючи за попередньою змовою з директором ПП «Автомагістраль» ОСОБА_6 , першим заступником директора ПП «Автомагістраль» ОСОБА_7 , провідним інженером відділу якості, технічного контролю та нових технологій Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_8 , начальником лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_9 , інженерами лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_10 у проміжок часу з вересня 2019 року по вересень 2020 року, діючи умисно, достовірно знаючи, що роботи з влаштування верхнього шару покриття виконано неякісно та не відповідають проектно-кошторисній документації і нормативно-правовим актам в галузі будівництва, вчинив службове підроблення склавши та видавши:

-протокол № 220 випробування матеріалів від 08.08.2019;

-протокол № 148 випробування матеріалів від 29.05.2020;

-протокол № 212 випробування матеріалів від 02.07.2020

У подальшому, в тому числі і на підставі вище перелічених документів, в період часу з 09.07.2019 по 15.09.2020 Замовником на виконання умов договору № 44-19 від 02.07.2019 з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-19 Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів на ділянці км 8+500 км 23+900 (окремими ділянками) на рахунок Виконавця перераховано грошові кошти в сумі 170 552 964,57 грн., в тому числі в якості оплати за влаштування верхнього шару покриття на загальну суму 42 541 703,09 гривень.

Водночас, за результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що по договору № 44-19 від 02.07.2019 вартість неякісно виконаних будівельних робіт, які не можуть бути прийняті та потребують перероблення, складає 42 541 703,09 гривень та становить майнову шкоду спричинену Службі автомобільних доріг у Київській області на вказану суму, що у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Крім того, у період часу з вересня 2019 року по вересень 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді провідного інженера лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області, діючи за попередньою змовою з директором ПП «Автомагістраль» ОСОБА_6 , першим заступником директора ПП «Автомагістраль» ОСОБА_7 , провідним інженером відділу якості, технічного контролю та нових технологій Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_8 , начальником лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_9 , інженерами лабораторії з контролю якості виробництва Служби автомобільних доріг у Київській області ОСОБА_10 у проміжок часу з вересня 2019 року по вересень 2020 року, діючи умисно, достовірно знаючи, що роботи з влаштування верхнього шару покриття виконано неякісно та не відповідають проектно-кошторисній документації і нормативно-правовим актам в галузі будівництва, склав та видав

-протокол № 220 випробування матеріалів від 08.08.2019;

-протокол № 148 випробування матеріалів від 29.05.2020;

-протокол № 212 випробування матеріалів від 02.07.2020, в результаті чого, заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

У подальшому, в тому числі і на підставі вище перелічених документів, в період часу з 09.07.2019 по 15.09.2020 Замовником на виконання умов договору № 44-19 від 02.07.2019 з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-19 Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів на ділянці км 8+500 км 23+900 (окремими ділянками) на рахунок Виконавця перераховано грошові кошти в сумі 170 552 964,57 грн., в тому числі в якості оплати за влаштування верхнього шару покриття на загальну суму 42 541 703,09 гривень.

Водночас, за результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що по договору № 44-19 від 02.07.2019 вартість неякісно виконаних будівельних робіт, які не можуть бути прийняті та потребують перероблення, складає 42 541 703,09 гривень та становить майнову шкоду спричинену Службі автомобільних доріг у Київській області на вказану суму, що у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Відповідно до інформації наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві від 19.02.2024 за № 31/26-736 у власності ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) перебуває автомобіль марки HONDA CIVIC д.н.з. НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_2 ).

Слідчий у клопотанні зазначає, що незастосування в ході досудового розслідування накладання арешту на майно підозрюваного, може призвести до його подальшого незаконного відчуження.

Санкція злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, необхідно накласти арешт на вказане майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Відповідно до п.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості їх приховування, відчуження та у зв`язку з тим, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки HONDA CIVIC д.н.з. НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_2 ), що на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1