Справа № 373/285/24
Номер провадження 1-кп/373/112/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі матеріали кримінального провадження № 0000576 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя Київської області, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою освітою, одруженого, на утримання шестеро неповнолітніх дітей, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, попередньо домовившись по телефону з ОСОБА_6 про зустріч, щоб оглянути колодязь для подальшого його ремонту, 30.08.2023 близько 17 год 30 хв. прибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному домоволодінні ОСОБА_4 під час розмови з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, зловживаючи довірою останньої, погодився відремонтувати колодязь за умови отримання від ОСОБА_6 авансу в сумі 5 500 грн на закупівлю матеріалу для роботи, заздалегідь знаючи, що не виконає своє зобов`язання по ремонту колодязя. Для підтвердження довіри до себе обвинувачений провів заміри колодязя. Після чого ОСОБА_6 , будучи впевнена, що ОСОБА_4 через два тижні розпочне ремонт колодязя, добровільно передала йому грошові кошти у сумі 5 500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 , не маючи наміру проводити ремонт колодязя, розпорядився зазначеними грошима на власний розсуд, а обіцяну роботу не виконав та перестав відповідати на телефонні дзвінки ОСОБА_6 . Такими діями обвинувачений завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5 500 грн.

Таким чином ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч 1 ст. 190 КК України.

Окрім того, 28.09.2023 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) обвинувачений перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив монтажні роботи по встановлені вентиляційної витяжки. У ході проведення таких робіт у нього виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом зловживання довірою. Для досягнення своєї мети ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що необхідно встановити в будинку ще одну вентиляційну витяжку.

У подальшому, обвинувачений під час розмови з ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, зловживаючи довірою останньої, переконавши потерпілу у доцільності проведення такої роботи, на її прохання погодився встановити вентиляційну витяжку в будинку за умови надання йому нею авансу в сумі 1 500 грн на закупівлю матеріалу, заздалегідь знаючи, що не виконає своє зобов`язання по встановленню вентиляційної витяжки.

Після чого ОСОБА_5 , будучи впевнена, що обвинувачений виконає вказану ним роботу по встановлення вентиляційної витяжки, добровільно передала йому грошові кошти у сумі 1 500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не маючи наміру виконати обіцяну ним роботу по встановленню вентиляційної витяжки, розпорядився отриманими від ОСОБА_5 грошовими коштами сумі 1 500 грн, якими заволодів шляхом зловживання довірою, на власний розсуд, а обіцяну роботу не виконав та перестав відповідати на телефонні дзвінки ОСОБА_5 .

Такими діями обвинувачений завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 500 грн.

Таким чином ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч 2 ст. 190 КК України.

Не припиняючи своєї злочинної діяльності ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, попередньо домовившись по телефону з ОСОБА_7 про зустріч, щоб оглянути об`єм роботи по монтажу димохідних труб, 19.10.2023 прибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи за вказаною адресою обвинувачений під час розмови з потерпілою ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, зловживаючи довірою останньої, погодився виконати роботи по монтажу димохідних труб при умові, що ОСОБА_7 перерахує йому завдаток у сумі 8 000 грн, заздалегідь знаючи, що не виконає своє зобов`язання по монтажу димохідних труб. На підтвердження довіри до себе ОСОБА_4 оглянув приміщення, де потрібно виконати роботи, провів відповідні заміри та в подальшому відправив потерпілій у месенджері Viber фото свого паспорта громадянина України (серії НОМЕР_1 ). Після чого, 23.10.2023 о 12 год 25 хв. ОСОБА_7 , будучи впевнена, що ОСОБА_4 через два тижні розпочне роботи по монтажу димохідних труб, добровільно перерахувала з своєї банківської картки № НОМЕР_2 на банківський рахунок «Monobank» № НОМЕР_3 , який вказав ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 8 000 грн.

Обвинувачений, не маючи наміру виконувати роботи по монтажу димохідних труб, розпорядився грошовими коштами у сумі 8 000 грн, якими заволодів шляхом зловживання довірою, на власний розсуд, обіцяну роботу не виконав та перестав відповідати на телефонні дзвінки ОСОБА_7 . Злочинними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на суму 8 000 грн.

Таким чином ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч 2 ст. 190 КК України.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України обвинувачений визнав себе винним повністю і дав показання, що підтверджують фабулу обвинувачення, не оспорюючи фактичних обставин справи. Зокрема, показав суду, що дійсно шляхом зловживання довірою отримав від ОСОБА_6 аванс у сумі 5 500 грн на закупівлю матеріалу для роботи по ремонту колодязі, заздалегідь знаючи, що не виконає своє зобов`язання.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачений визнав себе винним повністю і дав показання, що підтверджують фабулу обвинувачення, не оспорюючи фактичних обставин справи. Зокрема, показав суду, що дійсно шляхом зловживання довірою отримав від потерпілої ОСОБА_5 1 500 грн на закупівлю матеріалу по виготовленню та встановленню вентиляційної витяжки, заздалегідь знаючи, що не виконає своє зобов`язання.

Окрім того, шляхом зловживання довірою пообіцяв ОСОБА_7 виконати роботи по монтажу димохідних труб, за що отримав аванс в розмірі 8 000 грн., обіцяну роботу не виконав та перестав відповідати на телефонні дзвінки, бо втратив телефон.

Визнав всю негативність та наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень. Завдані потерпілим збитки не відшкодував, оскільки не мав такої фінансової можливості. На вчинення таких протиправних дій його спонукали сімейні обставини, хоча не зазначає які саме.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила фабулу обвинувачення, зазначивши про те, що завдані їй збитки на час розгляду справи в суді обвинуваченим не відшкодовані.

Свій позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнувши із обвинуваченого на її користь 5 500 грн 00 коп. майнової та 5 000 грн 00 коп. моральної шкоди. Розмір майнової шкоди визначила на суму, визначену органом досудового розслідування. Розмір моральної шкоди визначила на власний розсуд, зважаючи на характер та глибину моральних страждань, які вона отримала в результаті злочинних дій обвинуваченого.

Просить призначити обвинуваченому покарання яке визначене прокурором.

Потерпіла ОСОБА_5 також підтвердила фабулу обвинувачення, зазначивши про те, що завдані їй збитки на час розгляду справи в суді обвинуваченим не відшкодовані.

Свій позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнувши із обвинуваченого на її користь 1 500 грн 00 коп. майнової та 10 000 грн 00 коп. моральної шкоди. Розмір майнової шкоди визначила на суму, визначену органом досудового розслідування. Розмір моральної шкоди визначила на власний розсуд, зважаючи на характер та глибину моральних страждань, які вона отримала в результаті злочинних дій обвинуваченого.

Просить призначити обвинуваченому покарання яке визначене прокурором.

Потерпіла ОСОБА_7 підтвердила фабулу обвинувачення, зазначивши про те, що завдані їй збитки на час розгляду справи в суді обвинуваченим не відшкодовані.

Свій позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнувши із обвинуваченого на її користь 8 000 грн 00 коп. майнової та 10 000 грн 00 коп. моральної шкоди. Розмір майнової шкоди визначила на суму, визначену органом досудового розслідування. Розмір моральної шкоди визначила на власний розсуд, зважаючи на характер та глибину моральних страждань, які вона отримала в результаті злочинних дій обвинуваченого.

Просить призначити обвинуваченому покарання яке визначене прокурором.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд виходить з такого.

За правилами ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1177 ЦК України обвинувачений має відшкодувати завдану потерпілим майнову та моральну шкоду.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до вимог ст. ст. 7,9 та 128 КПК України суд, застосовуючи принципи верховенства права та законності, вважає за можливе застосувати до цивільно-правових наслідків вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень вимоги ст. 206 ЦПК України. Відповідно до цієї норми у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання обвинуваченим позову у повному обсязі суперечить закону, а тому суд не може прийняти визнання обвинуваченим позову виходячи з такого.

Щодо заявленого цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди суд приймає до уваги зміст та формулювання обвинувачення; визнання учасниками судового розгляду розміру завданої обвинуваченим шкоди. Отже, заявлена потерпілими сума майнових вимог підлягає повному відшкодуванню обвинуваченим.

Щодо вимог потерпілих про стягнення моральної шкоди суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд враховує характер неправомірних дій обвинуваченого, тяжкість наслідків вчинених кримінальних правопорушень, обставини завдання такої шкоди, що призвели до втрати потерпілими їх майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у вигляді моральної шкоди, заподіяної потерпілим.

При визначні розміру моральної шкоди, суд враховує, що така моральна шкода завдана внаслідок душевних страждань, пов`язаних з втратою позивачами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належного їм майна (грошей) в результаті шахрайства обвинуваченого та визнання обвинуваченим такої вимоги в повному обсязі.

Враховуючи розмір заявленої суми по відшкодуванню моральної шкоди суд виходить із принципу розумності й справедливості та вважає, що враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, розмір заподіяної ним майнової шкоди кожній потерпілій, однорідність його дій (зловживання довірою) та наслідків таких для кожної потерпілої (втрата грошей та втрата сподівання на результат обумовленої роботи), обґрунтованість доведеності ними глибини своїх душевних страждань, розмір моральної шкоди, що заподіяна обвинуваченим кожній потерпілій, слід визначити в сумі 5 000 грн кожній.

За таких обставин, відповідно до вищевикладених правових підстав, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частково та про стягнення з обвинуваченого на користь кожної потерпілої завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн 00 коп.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено, оскільки щирого каяття обвинувачений не висловив. Його байдужа поведінка та ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення не свідчать про наявність щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, прокурором не зазначено. Суд не вправі самостійно їх визначати, погіршуючи при цьому становище обвинуваченого.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним інших злочинів, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини і приходить до висновку призначити покарання у виді обмеження волі з випробовуванням.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України суд не вбачає.

Передбачені ст. 70 КК України правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону.

Окремі епізоди злочинної діяльності окремій кваліфікації не підлягають.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та за ч. 2 ст. 190 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речові докази слід залишити в матеріалах справи відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , (паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 12.02.1998), на користь ОСОБА_5 , 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. майнової шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , (паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 12.02.1998), на користь ОСОБА_6 , 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. майнової шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , (паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 12.02.1998), на користь ОСОБА_7 , 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. майнової шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

Речові докази: CD-R диск AXENT з написом 439-Т 373/2704/23; роздруківки із сторінки « ОСОБА_8 » в соціальній мережі Facebook; копію квитанції від 23.10.2023 та паспорта ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч. 6 ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1