Справа № 202/2673/24
Провадження № 1-кс/202/3362/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ульянівка, Кіровоградської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить військову службу на посаді заступника командиpа бойової машини навідника-оператора 3-го відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує, що старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді заступника командиpа бойової машини навідника-оператора 3-го відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, о 20 годині 00 хвилин 16 лютого 2024 року, перебуваючи у коридорі домоволодіння АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний та уявний привід, а саме думку, що з нього насміхаються військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступив у словесний конфлікт з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 - стpільцем - санітаром 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону тієї ж військової частини сержантом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей момент, ОСОБА_5 , будучи ображеним поведінкою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, взяв у праву руку розкладний туристичний ніж зеленого кольору який висів у нього на ремені та який за своїми конструктивними особливостями має колючо-ріжучі функції та, з відстані не більше 1 (одного) метру наніс 1 (один) удар ножем який знаходився в правій руці в район правої частини грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши тим самим останньому ножове поранення правої половини грудної клітини проникаюче в плевральну порожнину, правобічний гемопневматоракс, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент запобігання.

17 лютого 2024 року старшого солдата ОСОБА_5 затримано в порядку ст. ст.207, 208 КПК України того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

19 лютого2024 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Луганського ЗВСП ЗС України ум. Павлоград на строк 60 днів, тобто до 19.04.2024.

Постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.05.2024 включно.

Таким чином, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою спливає 19.04.2024, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо з причин складності вказаного кримінального провадження, оскільки злочин, у якому підозрюються особа, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, під час досудового розслідування потрібно провести значну кількість складних і тривалих слідчих (розшукових) дій, у тому числі судових експертиз, дослідити обставини, що входять у предмет доказування.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто необхідністю запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідка, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідка, потерпілого, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка, потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідка, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка, потерпілого та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинив спричинення тяжких тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану та бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000073, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

17 лютого 2024 року старшого солдата ОСОБА_5 затримано в порядку ст. ст.207, 208 КПК України того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

19 лютого2024 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Луганського ЗВСП ЗС України ум. Павлоград на строк 60 днів, тобто до 19.04.2024.

Постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.05.2024 включно.

09.05.2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська продовжено строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 17.07.2024 року.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин. У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час ризики вказані слідчим у клопотанні не зменшились, та підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, і без перешкод залишити будь-яке місце проживання, незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахування викладеного, суд вважає можливим продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до 11.05.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 11.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 11.07.2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1