Справа № 635/4008/24
Провадження № 1-в/635/221/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 заперечував, вважаючи її передчасною та необґрунтованою.

Представник адміністрації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 08.05.2024, ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий: 29.08.2003 Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; -16.03.2004 Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.186, ст.ст.69,71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений по УЗД 22.09.2005р.; -22.03.2009 Печерським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.357, ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений після відбування покарання 13.01.2014р.; -23.08.2016 Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.357, ч.1ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; -25.05.2017 Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений після відбування покарання 03.01.2020р;-22.01.2021 Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. -01.04.2021 Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 25.05.2021 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 29.06.2021 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку: 08.12.2020 року Кінець строку: 08.12.2024 року. Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.12.2020 року. Під час тримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» характеризувався посередньо, заохочень не мав, за порушення режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності двічі. З 17.09.2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Працевлаштований до промислової зони установи. За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень режиму тримання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягався, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався п`ять разів. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно, Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, ініціативи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», ставиться без зацікавленності. Засуджений усвідомлює, що саме треба змінювати, має середню мотивацію змінити своє життя на краще, проте не бере участі в реалізації плану індивідуальної роботи. Соціально-корисні зв`язки має з матір`ю. Засуджений до засудження офіційно не працював, однак працював за наймом, місця роботи змінював з причин низького заробітку. У нього відсутні прояви неадекватної поведінки, відсутні ознаки нервового збудження чи пригнічення. Самооцінка адекватна. В даний час він усвідомлює необхідність змін його соціально- психологічних установок в сторону самокерованої правослухняної поведінки. Мав 2 стягнення 10.07.2021 та 26.08.2021 у виді карцеру по 5 діб за неввічливе ставлення до персоналу, вживання нецензурних та жаргонних слів., перешкоджання у проведенні догляду. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України було розглянуто 14.04.2022 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 04.01.2023 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 06.09.2023 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі яка не довела свого виправлення. Станом на 30.04.2024 на виконанні у бухгалтерії установи знаходиться виконавчий лист на загальну суму 80 809,72, за яким утримано 1734,25 грн. Залишок заборгованості складає 79075,47. До відшкодування ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. Засуджений зловживав спиртними напоями та в стані алкогольного сп`яніння здатний вчинити злочин. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Засуджений не вмотивований до змін і самовдосконалення. Згідно висновку про ступінь виправлення засудженого має загальний бал 62, тоді як повинен мати 65 балів.

Висновок адміністрації ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» про доцільність застосування до засудженого ОСОБА_4 ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення відсутній.

З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому в ОСОБА_4 вбачається, що останній отримував заробітну плату за період з жовтня 2021 року до березня 2024 року в загальній сумі 23 324, 39 грн, але в добровільному порядку усі процесуальні витрати не відшкодував. Відшкодовано 1734,25 грн. Залишок заборгованості складає 79075,47.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 останній неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, за які йому призначені покарання пов`язанні з позбавленням волі, застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення. Проте, ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив, на шлях виправлення не став та знову продовжував вчиняти злочини.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1