cправа №947/9050/24
провадження №1-кс/947/3711/24
У Х В А Л А

15 березня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що Київською окружною прокуратурою міста Одеси здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000829 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

21.02.2024 року адвокатом була подана прокурору Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 заява про залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого через завдання останньму даним кримінальним правопорушенням як моральної, так і майнової шкоди.

23.02.2024 року прокурором була винесена постанова про відмову у задоволенні зазначеної заяви.

Вказував, що процесуальний статус потерпілого зокрема може мати фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди та яка після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а єдиною встановленою кримінальним процесуальним законом підставою для винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій такої шкоди не завдано.

Вважав, що оскаржувана постанова вказаних підстав відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000829 та їх належного мотивування не містить, а єдиною встановленою ч5 ст.55 КПК України підставою винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим за результатами розгляду заяви про залучення до провадження як потерпілого є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що така заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.

При цьому обрання в якості підстави такої відмови будь-яких інших обставин, вказаною нормою кримінального процесуального закону не передбачене.

Крім того, аналіз диспозиції ч.1 ст.358 КК України свідчить, що дане кримінальне правопорушення може бути вчинене загальним суб`єктом, яким є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Наведене виключає можливість вчинення вказаного кримінального правопорушення службовими особами, якими в свою чергу визнаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Отже, обґрунтування прокурором підставності винесення оскаржуваної постанови дослідженням обставин можливого вчинення невстановленими службовими особами ТОВ «ТерраТарса Україна» кримінального правопорушення, без зміни інформації про правову кваліфікацію кримінального провадження №0000829, є в будь-якому випадку неспроможним.

Виснував, що сукупність наведених обставин свідчить про недодержання прокурором при винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілим приписів ст.ст.2, 7, 9, 55, 220 КПК України.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, просив слідчого суддю: винесену 23.02.2024 року прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000829 скасувати.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. При цьому зокрема доповнив, що ОСОБА_4 була завдана моральна шкода на суму приблизно 1000 гривень, оскільки була поставлена під сумнів його ділова репутація як директора у колективі кількість 50 чоловік, де як мінімум двоє чоловік про це говорять, також була завдана майнова шкода, оскільки ОСОБА_4 через можливі порушення, сам себе депреміював на суму 5000 грн. та була поставлена під сумнів можливість отримання ним дивідендів від діяльності Товариства.

Під час судового засідання, ОСОБА_4 також підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. При цьому зокрема пояснив, що тільки він як керівник підприємства приймає рішення про преміювання працівників, у тому числі й самого себе. Поки що наказ про преміювання за 2023 рік по підприємству ним не виносився, а себе він депреміював заздалегідь. Рішення про розмір та виплату дивідендів від діяльності Товариства також ще не приймалося.

2. Заперечення проти скарги та позиція прокурора.

Прокурор, в судовому засіданні проти скарги заперечувала, в її задоволенні просила відмовити. При цьому зокрема зазначила, що до заяви про залучення як потерпілого не було доданого будь яких доказів заподіяння шкоди.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 20.02.2024 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси у кримінальному провадженні №0000829 від 15.12.2023 року із заявою про залучення ОСОБА_4 до вказаного кримінального провадження як потерпілого, оскільки кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 завдана як моральна, так і майнова шкода. При цьому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_4 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, як директора ТОВ «ТерраТарса Україна», а також у приниженні його ділової репутації як особи, яка працює на даній посаді. Майнова же шкода полягає у безпосередній залежності розміру такого, що підлягає розподілу між учасниками ТОВ «ТерраТарса Україна» прибутку із зобов`язаннями останнього в тому числі з його грошовими зобов`язаннями як платника податків, якими відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України визнається сума коштів, яку такий платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушення ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманні якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Будь яких документів до вказаної заяви додано не було.

23.02.2024 року, прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси у кримінальному провадженні №0000829 від 15.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

При цьому, вказана постанова зокрема мотивована тим, що в межах вказаного кримінального провадження досліджуються обставини можливого вчинення невстановленими службовими особами ТОВ «ТерраТарса Україна» кримінального правопорушення, що виключає, наразі можливість залучення директора ТОВ «ТерраТарса Україна» до вказаного кримінального провадження у якості потерпілого.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч.1 ст.358 КК України, кримінальна відповідальність настає за порушення підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

На думку слідчого судді, основним об`єктом кримінально правової охорони відповідно до ст.358 КК України є відносини, пов`язані з належним створенням та використанням документів, печаток, штампів та бланків певних суб`єктів суспільної діяльності.

При цьому, диспозиція ч.1 ст.358 КК України, сформульована як кримінальне правопорушення з формальним складом, а отже суспільно небезпечні наслідки у кримінальних провадженнях за вказаною кваліфікацією не підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим, зокрема, у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Отже, слідчий суддя вважає, що системний аналіз ст.358 КК України та ст.55 КПК України, дозволяє зробити висновок, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, лише у випадках, коли або вона сама (її життя, здоров`я) чи її майно (інтерес, благо, права) є додатковим обов`язковим об`єктом кримінально правової охорони, тобто передбачені диспозиціями ст.358 КК України.

В інших випадках, коли сама особа (її життя, здоров`я) чи її майно (інтерес, благо, права) не є додатковим обов`язковим об`єктом кримінально правової охорони, який передбачений у диспозиції конкретної статті, але все одно їм була завдана моральна, фізична або майнова шкоди внаслідок вчинення певного кримінального правопорушення, то ця особа у кримінальному провадженні може набути статусу цивільного позивача, якщо в порядку, встановленому КПК України пред`явить цивільний позов шляхом подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 23.02.2024 року у кримінальному провадженні 0000829 від 15.12.2023 року відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1