Справа № 134/2151/23
Провадження №11-кп/801/195/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 6 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

в с т а н о в и в :

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Розглянувши клопотання, суд відмовив в його задоволенні з тих підстав, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання та його ставлення до праці не свідчать про те, що він став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам судового провадження, просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити ОСОБА_7 невідбуту частину основного покарання на більш м`яке покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом було надано лише деяким доказам та не було оцінено доказів, які свідчать про виправлення засудженого. Посилання суду та адміністрації установи на стягнення, яке було накладено на засудженого 30.11.2022 є незаконним та таким, що істотно порушує його права. Судом не надано належної оцінки тому, що засуджений усунув негативні наслідки вчиненого ним протиправного діяння, а саме, повністю сплатив потерпілій моральну шкоду та процесуальні витрати у кримінальному провадженні. Крім цього, на утриманні засудженого знаходиться хвора матір, інвалід другої групи, яка потребує допомоги і догляду від ОСОБА_7 , оскільки інших родичів не має. Також судом не повно надано оцінку характеристиці на ОСОБА_7 з попереднього місця роботи Вінницького Національного технічного університету, де він характеризувався позитивно та адміністрація не заперечила можливість його працевлаштування.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на залишенні ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно - корисної праці.

Відповідні роз`яснення містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, де зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та становлення його на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів того, що він став на шлях виправлення.

Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання.

З 21 червня 2022 року по 12 жовтня 2022 року засуджений працював в майстерні (деревообробній) ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» згідно цивільно-правових договорів № 26-22 від 21.06.2022 року та № 62-22 від 04.10.2022 року.

Згідно строкового трудового договору № 125-23 від 29 серпня 2023 року засуджений був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика», де працював до 22 вересня 2023 року. На даний час він не працевлаштований.

Згідно характеристики, наданої ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується негативно, допустив п`ять порушень режиму утримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді 5 діб ДІЗО (вживав спиртні напої, перебуваючи у короткостроковій відпустці) та у виді догани (відмовився виїжджати на роботу), заохочень не має.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

Судом першої інстанції було взято до уваги рішення комісії ДУ «Крижопільський (ВЦ № 113)» - протокол № 17 від 13 вересня 2023 року, яким відмовлено в порушенні клопотання перед судом про застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 82 КК України, оскільки він не довів своє виправлення. Комісія зробила висновок, що застосування положень ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_7 є передчасним, оскільки у нього не сформувалася соціально-визначена керована поведінка, є ймовірність вчинення ним нових правопорушень.

Також судом першої інстанції взято до уваги наявність позитивних характеристик з місця проживання та місця роботи, де ОСОБА_7 працював понад 10 років тому, однак обґрунтовано зазначив, що такі дані не свідчать, про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Посилання захисника на те, що мати засудженого є особою з інвалідністю ІІ групи, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду, а також те, що засуджений сплатив присуджені вироком суду виплати (моральну шкоду потерпілій та процесуальні витрати за проведені експертизи) судом також були визнані такими, що не є безумовними підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_7 заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України є необґрунтованими та підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 6 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4