03.06.2024 Єдиний унікальний № 371/462/22
провадження № 1-кс/371/196/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/462/22

Провадження № 1-кс/371/196/24

Суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі за заявою прокурора про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В :

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2024 року у провадженні судді ОСОБА_3 перебуває справа за заявою прокурора про відвід головуючого судді ОСОБА_4 в судовій справі ЄУН 371/462/22, номер провадження 1-кп/371/51/24, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

15 травня 2024 року суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у вказаній справі.

Заяву про самовідвід суддя обґрунтувала тими обставинами, що у її провадженні перебувала справа про адміністративне правопорушення, порушена відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ЄУН 371/430/24, номер провадження 3/371/303/24.

У вказаній справі нею було подано заяву про самовідвід з тих підстав, що у ході підготовки справи до розгляду на підставі ст. 278 КУпАП нею було вивчено матеріали справи, зокрема, відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який вівся під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 та в ході складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Під час ознайомлення із відеозаписами, доданими до протоколу, нею було встановлено, що водій ОСОБА_5 під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення здійснив телефонний дзвінок до судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_4 . В ході спілкування із суддею ОСОБА_5 отримував консультації від судді та у певний час увімкнула на своєму телефоні гучний зв`язок, аби поради і вимоги судді ОСОБА_4 могли чути і працівники поліції, що виконували свої посадові обов`язки та в подальшому чітко слідував вказаним порадам та вимогам судді при проведенні подальших дій під час складання вказаного протоколу.

Ці фактичні обставини дали підстави для висновку про наявність беззаперечних відомостей щодо спроби судді ОСОБА_4 вплинути на результати розгляду цієї справи в суді та вочевидь наявність його зацікавленості у результатах її розгляду.

У вказаній ухвалі суддею Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_6 було констатовано, що підстави, які були зазначені у її заяві про самовідвід, підтверджуються об`єктивними доказами, зафіксованими відеозаписами з бодікамер працівників поліції та долученими до матеріалів протоколу.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року заяву про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, було задоволено.

При прийнятті вказаного рішення суд погодився із тим, що наведені нею обставини на думку стороннього незацікавленого спостерігача обґрунтовано можуть викликати сумнів у неупередженості та безсторонності будь-якого судді Миронівського районного суду Київської області у даній справі.

Суддя зазначила, що оскільки саме нею було виявлено факт неоднозначної поведінки судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_4 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , то вона вже має думку про те, що останні є близькими особами, з чим в подальшому погодився неупереджений суддя, постановивши відповідне процесуальне рішення при розгляді її заяви про самовідвід.

Оскільки вона вже має сформовану раніше позицію щодо відносин, що склалися між суддею ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то не може бути неупередженою при розгляді заяви прокурора про відвід головуючого судді ОСОБА_4 в судовій справі ЄУН 371/462/22, номер провадження 1-кп /371/51/24, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З метою запобігання можливих звинувачень в необ`єктивному розгляді заяви про відвід судді, усунення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді, виходячи з морально-етичних міркувань просила відвести її від участі у розгляді даної заяви.

Про розгляд заяви про самовідвід судді повідомлено учасників судового провадження.

Учасники судового провадження в судове засідання на розгляд заяви про самовідвід не з`явились. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Доводи, викладені у заяві про самовідвід, вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Можливість неупередженого та обєктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (статті 80 КПК України). Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтями 75 та 76 КПК України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та зясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «безсторонність суду» за змістом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод означає відсутність у суддів, які вирішують справу, упередженості, а також будь-якого зовнішнього впливу на них.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23).

У заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 виклала обставини, які мали місце при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушеної відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ЄУН 371/430/24, номер провадження 3/371/303/24.

У вказаній справі суддею ОСОБА_3 було встановлено факт надання суддею ОСОБА_4 юридичних консультацій ОСОБА_5 як особі, щодо якої розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення та проводиться адміністративне розслідування. На підставі цього факту суддя ОСОБА_3 дійшла висновку про зацікавленість судді ОСОБА_4 у наслідках адміністративного провадження, порушення стандартів безсторонності суду.

Ці мотиви суддя ОСОБА_3 вказала як такі, що унеможливлюють винесення нею обєктивного рішення у справі про відведення судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, в якому статус обвинуваченого має ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про відведення судді ОСОБА_3 від розгляду справи за заявою прокурора про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження суд вважає необхідним врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 277/599/15-к.

У вказаній справі Верховний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (ii) обєктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між субєктивною та обєктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а також може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (субєктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 статті 6 Конвенції, частини 1 статті 21 КПК, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки питання про відвід головуючого судді, який ухвалив вирок щодо обвинуваченого, вирішувалося суддею, котра, виходячи з приписів пункту 4 частини 1 статті 75 КПК, не мала права брати участі у кримінальному провадженні, оскільки була відведена від розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів констатувала, що вирок ухвалено незаконним складом суду. Оскільки наведене порушення є істотним і таким, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду були скасовані.

Судом встановлено, що суддя ОСОБА_3 була відведена від розгляду кримінального провадження ЄУН 371/462/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України на підставі пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України. Головуючим суддею у справі про відведення судді ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження був суддя ОСОБА_4 .

Ця обставина підтверджується даними ухвали Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 20213 року та є такою, що виключає можливість прийняття суддею ОСОБА_3 будь-яких процесуальних рішень в даному кримінальному провадженні.

Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладених в постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 277/599/15-к.

За результатами розгляду заяви про самовідвід суд дійшов висновку, що наявні обставини, на підставі яких устороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді ОСОБА_3 при вирішенні питання про відведення головуючого судді від розгляду кримінального провадження, в якому прийнято рішення про її відведення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80 - 82, 369 - 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі за заявою про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Відвести головуючого у судовому засіданні з розгляду справи за заявою про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суддю ОСОБА_3 від розгляду справи.

Справу за заявою про відвід судді передати до канцелярії Миронівського районного суду Київської області для виконання вимог ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1