УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 07.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 07.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 07.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

10.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

27.06.2024 керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 в інтересах держави, в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький, до ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про відшкодування спричиненої майнової шкоди у кримінальному провадженні в розмірі 2 196 225, 60 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381295016 від 03.06.2024, на теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має у власності об`єктів нерухомого майна.

Попри це, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 03.06.2024 року, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 16 травня 2019 року зареєстровано шлюб.

Крім того, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381297685 від 03.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.09.2021 року, на підставі договору купівлі-продажу (реєстраційний №170 від 15.09.2021), мав у власності нерухоме майно, а саме будинок, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

Таким чином встановлено, що відповідно до договору дарування від 20 лютого 2024 року, що укладено між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вже на той час дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинок, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , останній подарував та ОСОБА_7 прийняла його у дар, тим самим, ставши єдиним власником вказаного житлового будинку.

Згідно вказаного вище договору дарування від 20 лютого 2024 року (запис в реєстрі № 172) зазначений будинок набуто подружжям за час шлюбу та сторони підтверджують, що всі кошти, які були витрачені на придбання житлового будинку, реєстраційний номер майна 17, є їх спільною сумісною власністю, однак результатом укладення зазначеного договору режим спільної сумісної власності подружжя припинився, тож ОСОБА_7 стала єдиним власником вказаного житлового будинку.

Попри вказане, в ході досудового розслідування слідчим не встановлено відомостей чи обставин, які б могли підтверджувати факт розірвання шлюбу між вищезазначеними особами, оскільки такі дані в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - відсутні, а також які могли спростувати факт сумісного володіння, користування чи розпорядження будинком, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення цивільного позову, прокурор, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на житловий будинок, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 , будучи завчасно та належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, в судове засідання не прибув, причини неявки суду не відомі. При цьому, від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000046 від 07.07.2023, до початку судового розгляду надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутність. Клопотання підтримує та просить його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів вбачається, що головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 07.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

10.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

27.06.2024 керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 в інтересах держави, в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький, до ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про відшкодування спричиненої майнової шкоди у кримінальному провадженні в розмірі 2 196 225, 60 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381295016 від 03.06.2024, на теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має у власності об`єктів нерухомого майна.

При цьому, згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 03.06.2024 року, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 16 травня 2019 року зареєстровано шлюб.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381297685 від 03.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.09.2021 року, на підставі договору купівлі-продажу (реєстраційний №170 від 15.09.2021), мав у власності нерухоме майно, а саме будинок, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідно до договору дарування від 20 лютого 2024 року, що укладено між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вже на той час дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинок, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , останній подарував та ОСОБА_7 прийняла його у дар, тим самим, ставши єдиним власником вказаного житлового будинку.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 Сімейного кодексу України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.6 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, наявності в матеріалах кримінального провадження цивільного позову до підозрюваного ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2 196 225 грн. 60 коп., з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), враховуючи той факт, що ОСОБА_4 подарував дружині свою частку (1/2) вищевказаного майна через 10 днів після повідомлення йому про підозру в рамках кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на 1/2 житлового будинку, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають, не допускається.

Керуючись ст.ст.131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотанняпрокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 07.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт арешт із позбавлення права на відчуження та розпорядження на 1/2 житлового будинку, реєстраційний номер майна 17, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

В задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя