Справа №950/2505/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/931/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У рамках кримінального провадження №0000042 від 25 лютого 2021 року, яке перебуває на розгляді у Лебединському районному суді Сумської області, прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор вмотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання щодо обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою Лебединському районному суді Сумської областівід 12 лютого 2024 року, було продовжено ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 11 квітня 2024 року.

Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, обрати йому більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий арешт або взяти його на поруки, згідно ст. 180 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні поданого клопотання та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід - цілодобовий арешт.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом не було враховано показань свідків та потерпілої, які підтвердили, що він не схожий на ту людину, яка скоїла вказаний злочин, як і не було враховано того, що його мати, ОСОБА_10 , за станом здоров`я потребує нагляду.

Апелянт зазначає, що у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зобов`язуєтьсяз`являтись до суду за першим викликом, не відлучатись з міста без дозволу та виконувати усі обов`язки, які будуть на нього покладено.

Захисник ОСОБА_7 , в обґрунтовування апеляційних вимог, вказує на те, що своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки, усвідомлюючи невідворотність та суворість покарання, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як перебував у розшуку, з метою уникнути відповідальності за скоєне, незаконно вплинути на потерпілу та свідків, свідчення яких матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню з метою зміни їхніх показів на свою користь та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як сталих соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово судимий, за місцем проживанняхарактеризується з негативної сторони, постійного місця роботи та джерел доходів не має.

Однак, судом не в повній мірі були враховані пом`якшуючі обставини та не обґрунтовано відмовлено у задоволенні його клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання процесуальних рішень та відповідну, належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який зазначене підтримав та підтвердив особисто.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої як ним, так і обвинуваченим апеляційної скарги, заперечення прокурора, яка просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження №0000042 від 25 лютого 2021 року, в ОСОБА_11 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, про продовження останньому строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених 1 ст.177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати з часу застосування такого запобіжного заходу.

При цьому, на спростовування доводів апелянта щодо недоведеності ризиків, колегія суддів зауважує, що саме з врахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк до 8 років, що існує загроза того, що останній, перебуваючи на волі, може чинити тиск на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань на свою користь, за наявності того, що він перебував у розшуку, є особою, раніше неодноразово судимою, за місцем проживання характеризується негативно, постійного місця роботи та джерела доходу не має, суд і дійшов висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому обвинувачується.

Таким чином, встановивши, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ч.1,3, 5 ст.177 КПК України, які не зменшились, є актуальними, та запобігти яким, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо, суд задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується у повному обсязі і ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується посилань захисника на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не в повній мірі були враховані пом`якшуючі обставини та безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки апелянт не наводить беззаперечних обставин, за яких до ОСОБА_8 можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід, а того, що останній підтвердив належність своєї процесуальної поведінки під час перебування під домашнім арештом, недостатньо для висновку про доцільність застосування до нього такого запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність у обвинуваченого матері, яка за станом здоров`я потребує нагляду, не були враховані самим ОСОБА_8 та не стали для нього стримуючим фактором при вчиненні кримінально-караного діяння, а оцінки показанням свідків та потерпілих, які, як вказує апелянт, підтвердили, що він не схожий на ту людину, яка скоїла вказаний злочин, колегія суддів при перевірці законності оскаржуваної ухвали не надає, оскільки дане питання є предметом розгляду суду, який переглядає дане кримінальне правопорушення по суті і буде приймати у ньому остаточне рішення.

Інших доводів, за яких рішення суду можливо було б вважати незаконним та таким, що підлягало б до скасування, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно практики ЄСПЛ, тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 становить небезпеку для суспільства, в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав є виправданим продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що судом було визначено розмір застави, сплативши яку ОСОБА_8 буде звільнений негайно та перебуватиме на волі.

За таких обставин, з врахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, обставини для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючисьст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4