Дата документу 15.02.2024 Справа№ 314/2226/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/222/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/66/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18 січня 2011 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

30 січня 2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений умовно-достроково 11 березня 2014 року, невідбутий строк складає 10 місяців;

14 червня 2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

05 січня 2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

19 січня 2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

23 лютого 2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

20 вересня 2019 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.ст.71,73 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Прокурор Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 січня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_6 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 ухвалено залишити без розгляду.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого, кваліфікацію його дій, просить вищевказаний вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, знову скоїв тяжкий злочин.

Крім того, судом першої інстанції не зазначено, як саме характеризується ОСОБА_6 , жодних позитивних доводів щодо його особи не наведено.

Згідно з вироком суду, 01 травня 2020 року, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою особистого збагачення, впевнившись, що його дії не помітні для інших осіб, діючи з корисливих мотивів, прийшов до повністю огородженої території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , де через дерев`яну хвіртку не зачинену на замок потрапив на територію подвір`я. Далі, підійшовши до віконного отвору літньої кухні, розташованої на території двору, розбив скло у вікні, після чого через нього потрапив всередину приміщення, де користуючись відсутністю власниці вдома, з однієї із кімнат таємно викрав чавунну плиту, розміром 40 x 60 см, вартість якої, згідно з висновком експерта №1355 від 06 травня 2020 року, складає 450,00 грн. Після чого, віконну хвіртку виставив викрадену чавунну плиту, після чого виліз сам, таким чином покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Далі, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чуже майна, діючи повторно, з метою особистого збагачення, попрямував до вхідних дверей домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , де за допомогою сили рук, шляхом ривка, відкрив вхідні, двостворчаті дерев`яні двері будинку, які були зачинені на врізаний замок, після чого проник до житла, де користуючись відсутністю власниці вдома, із спальної кімнати таємно викрав чавунну плиту, розміром 40 x 60 см, вартість якої згідно з висновком експерта №1355 від 06 травня 2020 складає 450,00 грн. Після чого, із викраденим майном покинув приміщення будинку.

Знаходячись на подвір`ї, викрадені дві чавунні плити помістив до принесеного із собою білого полімерного мішка, та у подальшому ОСОБА_11 із вказаним викраденим майном покинув територію домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 900 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в межах заявлених вимог; обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції взяв до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного останнім кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті обвинувачення.

Разом із цим, мотивуючи свої висновки про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення та не врахував належним чином те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень; неодноразово звільнявся від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, проте на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин; обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням достатніх підстав немає, на що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.

За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає засадам та меті покарання, визначеним статтями 50,65 КК України.

З урахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.407, 409, 413, 420 КК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів враховує обставини, вказані вище, ступінь тяжкості, суспільну небезпеку та фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні тяжкі злочини проти власності, ніде не працює, законного джерела доходів не має. Обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів враховує щире каяття обвинуваченого, сприяння останнього розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій. Обставин, що обтяжують покарання, не убачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, але на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення - 3 роки, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, вказаних вище.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

З урахуванням того, що на цей час обвинувачений утримується під вартою по іншому кримінальному провадженню, строк відбування покарання за цим вироком апеляційного суду слід відраховувати з моменту його ухвалення, тобто з 15 лютого 2024 року.

Також, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню період його попереднього ув`язнення по цьому провадженню, який виходячи з Реєстру матеріалів досудового розслідування та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року /а.п. 9, 62-64/ складає з 20 травня 2020 року по 13 вересня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 січня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та засуджено, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання рахувати з 15 лютого 2024 року.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 20 травня 2020 року по 13 вересня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4