Справа № 344/6303/24
Провадження № 1-кс/344/2800/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 квітня 2024 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, скаржник зазначає, що постановою старшого слідчого П`ятого слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_5 від 20 березня 2024 року вже втретє, після скасування двох попередніх постанов про закриття кримінального провадження згідно ухвал слідчих суддів, вирішено кримінальне провадження № 0000121 від 26 червня 2023 року у зв`язку з відсутністю в діях співробітників взводу № 2 роти тактично-оперативного реагування УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 Кримінального кодексу України, закрити, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

З копією цієї постанови скаржник ознайомився 02 квітня 2024 року під час вивчення справи № 344/5590/24 за його скаргою на постанову слідчого ОСОБА_9 від 07 березня 2024 року про відмову у визнанні його потерпілим у цьому ж кримінальному провадженні.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови від 20 березня 2023 року , в ході досудового розслідування ним встановлено наступне: «Допитані як свідки у даному кримінальному провадженні командир взводу № 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП НП України ОСОБА_6 , інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП НП України ОСОБА_8 та інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП НП України ОСОБА_7 показали, що вони дійсно виїжджали 25 листопада 2022 року на виклик у відділення АТ «Ощадбанк», що за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі повідомлення охоронця вказаного відділення про неадекватну поведінку чоловіка старшого віку, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши у згадане приміщення, співробітники поліції неодноразово робили зауваження вказаному вище чоловіку, як згодом виявилося, то був ОСОБА_3 , про недопустимість такої поведінки у громадському місці, на що останній не реагував та продовжував поводити себе агресивно, після чого, з метою припинення правопорушення та встановлення анкетних даних ОСОБА_3 до нього було застосовано фізичну силу та спецзасіб - кайданки і доставлено до приміщення Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Також, останні повідомили, що під час доставлення ОСОБА_3 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області останній поскаржився на поганий стан здоров`я, у зв`язку із чим йому було викликано швидку медичну допомогу, проте після огляду медиків ОСОБА_3 відмовився від госпіталізації, як і відмовився підписувати складені стосовно нього та у його присутності ОСОБА_6 адміністративні матеріали. Згідно показань допитаних працівників поліції, ОСОБА_10 надав їм пояснення, які підтверджували неправомірність поведінки ОСОБА_3 .

Оглядом відеозаписів із нагрудних камер ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що на одному із них зафіксовано, як 25 листопада 2022 року згадані вище працівники поліції приходять у відділення Ощадбанку, про яке іде мова, де за одним із столиків сидить ОСОБА_3 , при цьому на зауваження поліцейського ОСОБА_7 про необхідність нормальної поведінки у громадському місці ОСОБА_3 агресивно викрикує: «не мішайте мені» та «шуруйте звідси» і б`є рукою по столі. Надалі співробітники поліції виводять ОСОБА_3 із приміщення, на що останній продовжує викрикувати фрази різного змісту. У свою чергу, один із працівників банку повідомляє співробітнику поліції, що ОСОБА_3 попередньо сильно кричав у приміщенні банку та поводив себе агресивно. Також на відеозаписі зафіксовано, що коли співробітники виводять ОСОБА_3 приміщення банку, то повідомляють йому, що від нього алкоголем пахне, на що останній відповів, що у нього є на то причина. У подальшому на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому автомобілі співробітників поліції, викрикував в адресу останніх різного змісту фрази та перебивав їх, а також просив допомогу у перехожих людей.

Окрім цього, на оглянутих відеозаписах зафіксовано, як співробітники поліції на прохання ОСОБА_3 викликали йому швидку медичну допомогу та останні на вказаний виклик до приміщення Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Поряд з цим на відеозаписі під назвою «с1ір-2» зафіксовано, як ОСОБА_7 . роз`яснює співробітникам швидкої медичної допомоги причини затримання ОСОБА_3 , описує його агресивну поведінку у приміщенні банку. Також на відеозаписі під назвою «с1ір-3» зафіксовано факт відмови ОСОБА_3 від підписання та отримання адміністративних документів, які були складені стосовно нього співробітниками поліції. Серед іншого на оглянутих відеозаписах зафіксовано як співробітники поліції зняли із ОСОБА_3 кайданки. Загалом на оглянутих відеозаписах не зафіксовано фактів порушення прав ОСОБА_11 зі сторони співробітників поліції, чи некоректної поведінки останніх, чи приниження ними честі та гідності ОСОБА_3 , у тому числі фактів нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чином, відомості, зафіксовані на вказаних вище відеозаписах, повністю спростовують доводи ОСОБА_11 про неправомірні дії співробітників поліції.

Згідно висновку за результатами проведення службового розслідування за описаним вище фактом, затвердженого начальником управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП НП України 17 серпня 2023 року, у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак дисциплінарних проступків не встановлено.

Також у ході слідства встановлено, що 25 листопада 2022 року прийом заломлення руки за спину та спеціальні засоби - кайданки були правомірно, у відповідності до вимог статей 43-45 Закону України «Про національну поліцію України» застосовано до ОСОБА_3 , оскільки працівники поліції фактично припиняли правопорушення, яке вчиняв ОСОБА_3 , останній був затриманим та чинив спротив працівникам поліції, а також була необхідність конвоювання ОСОБА_3 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Беручи до уваги вищезазначене, 25 листопада 2023 року співробітники взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Івано-Франківській області ДПП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час взаємодії із громадянином ОСОБА_3 діяли виключно в межах наданої їм влади та службових повноважень.

Таким чином, в ході досудового розслідування не встановлено та вичерпано об`єктивні можливості встановити відомості, які б свідчили про наявність у діях співробітників взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Івано-Франківській області ДПП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

Стосовно віку ОСОБА_3 , то не представляється за можливе стверджувати, що він є особою, яка є старою чи з явними ознаками обмежених можливостей, а також стверджувати, що працівники поліції, які 25 листопада 2022 року контактували із ОСОБА_3 , не мали підстави ідентифікувати його як особу із явними ознаками обмежених можливостей і старості».

Також постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На час застосування до ОСОБА_3 працівниками поліції дій, які супроводжувалися насильством та застосуванням спеціальних засобів (кайданок), 25 листопада 2022 року, йому виповнилося 84 роки. Крім того, він є інвалідом II групи (ушкодження здоров`я, отримане під час участі в Революції Гідності).

Отже, застосування 25 листопада 2022 року о 16 годині 30 хвилин під час перебування скаржника у відділенні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , а він є клієнтом цього банку, трьома поліцейськими фізичної сили та спеціальних засобів явно виходили за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і були очевидно протиправними.

Скаржник вважає, що в діях командира взводу № 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП НП України ОСОБА_6 , інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП НП України ОСОБА_8 та інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП в Івано-франківській області ДПП НП України ОСОБА_7 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, оскільки вони явно вийшли за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і вчинили відносно ОСОБА_3 25 листопада 2022 року дії, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Скаржник вважає, що слідчими ДБР всупереч приписів статті 2 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування проведене неповно та упереджено:

- не витребувано карти виїзду швидкої медичної допомоги від 25 листопада 2022 року, де вказано час виїзду, склад бригади, попередній діагноз, об`єктивні дані, в тому числі, чи перебуває пацієнт у стані алкогольного чи іншого сп`яніння тощо;

- не з`ясовані особи працівників відділення AT «Ощадбанк» по АДРЕСА_1 , які працювали 25 листопада 2022 року і могли контактувати зі скаржником під час оформлення касового ордеру на видачу готівки;

- скаржника жодного разу за період досудового розслідування не було допитано стосовно обставин події, що наводить на сумніви в дотриманні слідчими ДБР загальних засад кримінального провадження, вказаних у статті 7 Кримінального процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не наведено жодних мотивів та обґрунтувань, які дають законні підстави для закриття кримінального провадження.

За таких обставин скаржник просить скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000121 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 05 квітня 2024 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Скаржник у судовому засіданні підтримав вимоги скарги на підставах, викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що усі необхідні слідчі дії були проведені, досудове розслідування було всебічним та об`єктивним, постанова про закриття кримінального провадження є законною та необґрунтованою та не підлягає скасуванню, просив залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Вислухавши скаржника, представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження №0000121 від 26 червня 2023 року, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про постанову слідчого від 20 березня 2024 року про закриття кримінального провадження скаржник, як зазначено у скарзі, дізнався лише 02 квітня 2024 року.

Даних про отримання скаржником та його представником копії оскаржуваної постанови раніше матеріали справи та матеріали кримінального провадження не містять.

03 квітня 2024 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки і обґрунтованих заперечень слідчого слідчий суддя вважає, що скаржник звернувся до суду у встановлений законом строк зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що 20 березня 2024 року старшим слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000121 від 26 червня 2023 у зв`язку із відсутністю в діях співробітників взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (об`єктивної та суб`єктивної сторони), на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (а.с. 8-10).

ОСОБА_3 нагороджений відзнакою міського голови м. Івано-Франківська «За честь і звитягу» та є інвалідом війни ІІ групи (а.с. 11-12).

28 лютого 2024 року ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою (а.с. 22-26).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

За змістом статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що в ухвалі слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року, якою скасовано постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 12 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000121 від 26 червня 2023 року, зазначено, що «слідчим не дана оцінка діям працівників поліції враховуючи норми ч. 5 ст. 43 Закону України «Про національну поліцію» та норми застосування права щодо об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відповідно до постанови ВП ВС у справі № 301/2178/13-к».

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим зазначене в ухвалі суду від 15 січня 2024 року не було виконано, а лише обмежено вказанням, що «прийом заломлення руки за сину та спеціальні засоби кайданки були правомірно, у відповідності до вимог статей 43-45 Закону України «Про Національну поліцію України», застосовано до ОСОБА_3 ».

У матеріалах кримінального провадження міститься доручення від 07 липня 2023 року про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, в якому зазначено про необхідність встановлення та отримання медичних документів стосовно ОСОБА_3 , якими можуть підтверджуватися обставини можливого отримання ним тілесних ушкоджень 25 листопада 2022 року внаслідок можливих неправомірних дій співробітників поліції (пункт 6).

У дорученні від 07 липня 2023 року вказано про необхідність встановлення та допиту як свідків працівників швидкої медичної допомоги з приводу тілесних ушкоджень, які були діагностовано ОСОБА_3 .

Проте слідчим не витребувано карти виїзду швидкої медичної допомоги від 25 листопада 2022 року, де вказано час виїзду, склад бригади, попередній діагноз та об`єктивні дані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення досудового розслідування допитано в якості свідків ОСОБА_3 (заявника) (10 липня 2023 року), ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (співробітників роти тактико-оперативного реагування УПП в Івано-Франківській області), ОСОБА_10 (охоронника АТ « Ощадбанк»).

Отже, доводи скаржника про те, що його за період досудового розслідування не було допитано спростовуються вищевикладеним.

Проте слідчим не проведено допит інших працівників відділення AT «Ощадбанк» по вул. Мазепи,14 в м. Івано-Франківськ, які працювали 25 листопада 2022 року і могли контактувати зі ОСОБА_3 під час оформлення касового ордеру на видачу готівки.

Отже, слідчий суддя вважає, що досудове розслідування по даному провадженню проведено неповно та поверхово, доводи скаржника про неповне вчинення слідчим дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 20 березня 2024 року є передчасною, тому підлягає скасуванню.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про задоволення вимог скарги.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000121 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1