Ухвала

про залишення скарги без руху

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 212/424/20

провадження № 51-2351 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду м. Дніпро Дніпропетровської області

встановив:

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд кримінального провадження щодо нього судом касаційної інстанції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України визначено, що у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.

Як убачається з касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , з-поміж іншого, просить скасувати вирок Апеляційного суду м. Дніпро Дніпропетровської області, не зазначаючи дату постановлення судового рішення, що оскаржується, при цьому, до своєї скарги долучає копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, чим допустив суперечності.

Таким чином, засудженому ОСОБА_4 необхідно зазначити найменування суду, який постановив рішення суду апеляційної інстанції яке ним оскаржується, а також зазначити дату постановлення такого судового рішення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Однак, у прохальній частині скарги засуджений просить Суд розглянути даний вирок Апеляційного суду на вирок суду першої інстанції та скасувати вирок, не звертаючи уваги, що судом апеляційної інстанції у кримінальному провадженні стосовно нього постановлено судове рішення у формі ухвали та вимог щодо скасування зазначеного судового рішення постановленого судом апеляційної інстанції не наводить.

Також, частиною 1 статті 433 КПК України, визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cтаття 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).

Проте, всупереч зазначеним вище положенням, засуджений ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення (судових рішень), які, на його думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, засуджений у своїй касаційній скарзі посилається на неповноту судового розгляду (стаття 410 КПК), а також фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дана судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (стаття 411 КПК), що не є предметом перевірки в касаційному порядку.

Відповідно до статті 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Крім того, необхідно звернути увагу, що відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3