УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Київ

Справа № 286/534/22

Провадження № 51-1197ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 15 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 15 вересня 2023 року, залишеним без зміни ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК), і призначено покарання у виді громадських робіт тривалістю 240 годин.

ОСОБА_5 визнано винуватим у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 за таких обставин. 01 лютого 2022 року близько 17:00 на вул. Перемоги в с. Сташки Гладковицької ОТГ Коростенського району Житомирської області ОСОБА_5 наніс декілька ударів поліном потерпілій по голові та в ділянку рук, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У касаційній скарзі потерпіла просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого, потерпіла вважає, що суд призначив ОСОБА_5 занадто м`яке покарання, а суд апеляційної інстанції не зважив на доводи її апеляційної скарги та неправомірно залишив без зміни вирок місцевого суду.

Свої вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що:

- покарання у виді громадських робіт не є достатнім для виправлення особи та попередження вчинення винним нових злочинів;

- апеляційний суд не зважив на те, що засуджений не визнав своєї вини, не покаявся у вчиненомута не врахував її думки, оскільки вона наполягала на призначенні ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з частиною 2 статті 433 КПК касаційний суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст. 125 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи потерпілої про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення (кримінального проступку) та особі засудженого через м`якість колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Утім, не заслуговують на увагу твердження потерпілої про те, що апеляційний суд залишив без належної уваги її вимогу щодо призначення більш суворого покарання, оскільки призначення покарання за правовою природою є дискреційним повноваженням суду. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Доводи щодо прийняття апеляційним судом рішення всупереч позиції потерпілої, яка наполягала на більш суворому покаранні, не свідчать про наявність підстав для скасування правильного по суті судового рішення. Така думка при призначенні покарання хоча і береться судом до уваги, однак не є вирішальною.

Суд призначив ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК. Воно не є мінімальним за строком та найм`якішим за видом. При цьому врахуваввідсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин; характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних проступків; дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК є таким, що не має судимості; думку потерпілої.

Застосований до ОСОБА_5 захід примусу відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дотрималися вимог закону щодо призначення покарання без виходу за межі своїх дискреційних повноважень.

На підставі викладеного касаційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувані нею судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 15 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3