ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/736/24

25 квітня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Рівненської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.02.2011 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6-ти років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 06.02.2024 року, у вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами), перебуваючи поблизу магазину «7/23» №2121, що по АДРЕСА_2 , знайшов та привласнив платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , з картковим рахунком № НОМЕР_2 , з пристроєм для безконтактної оплати, виданої на ім`я ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 , 07.02.2024 року у період часу з 17 год. 18 хв. по 18 год. 14 хв., маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у продуктових магазинах: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_3 ; « ІНФОРМАЦІЯ_3 », АДРЕСА_2 ; « ІНФОРМАЦІЯ_4 » вул. Грушевського, 24 у м. Костопіль, Рівненського району, Рівненської області, діючи таємно для потерпілого ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, умисно, викрав грошові кошти в сумі 580 грн. 46 коп., шляхом проведення розрахунку банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за придбані продукти харчування, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

29 лютого 2024 року між прокурором, яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 29 лютого 2024 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення, активно сприяв у проведенні кримінального провадження щодо нього.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України сторони погодилися на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив затвердити її.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо затвердження вказаної угоди. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, оскільки останнім відшкодовано завдані збитки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2024 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до прокурора у вказаному кримінальному провадженні - прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 із письмовою заявою про те, що відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, він надає письмову згоду на укладення між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Разом з тим, в підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, що виразилося в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, а тому його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на консультативному обліку в лікаря нарколога.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, потерпілого, захисника обвинуваченого, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від 29 лютого 2024 року по кримінальному провадженню №0000048 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази, а саме:

- оптичний диск з відеозаписами, який наданий службою безпеки мережі магазинів «7/23», на якому зафіксовано факт крадіжки грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 , який упакований до паперового конверту з відтисками печаток «Для пакетів №212» ВП №2 Рівненського РУП ГУНП та прилучений до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1