Справа№534/1338/23
Провадження №1-кп/534/99/23
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 травня 2024 року м. Горішні Плавні Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000004 від 09.01.2023 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольськ Полтавської області, українець, громадянин України, одружений, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

у с т а н о в и в :

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 24.02.2022 № 36, старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця третього відділення третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 02.07.2022 № 151, старший солдат ОСОБА_4 , вважається таким, що з 02.07.2022 справи та посаду старшого стрільця третього відділення другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 26.12.2022 № 139-РС, старшого солдата ОСОБА_4 , старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира 30 окремої механізованої бригади. На час перебування у розпорядженні утримувати у списках та на всіх видах забезпечення в 30 окремій механізованій бригаді.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 30.12.2022 № 311, старший солдат ОСОБА_4 , старший стрілець 3 відділення охорони 2 взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, зарахований наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.12.2022 № 139-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби в АДРЕСА_2 . З 30.12.2022 виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.01.2023 № 3 скасовано пункт 2.6 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 30.12.2022 по стройовій частині, щодо виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 старшого солдата ОСОБА_4 .

В подальшому, з 05.01.2023 старший солдат ОСОБА_4 зарахований у списки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, старший солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби в складі третього відділення другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 29.12.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Встановлено, що наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 26.12.2022 139-РС старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого солдата ОСОБА_4 , увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ).

29.12.2022, приблизно о 17 год. 00 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.12.2022 139-РС про переміщення до військової частини НОМЕР_2 доведено старшому солдату ОСОБА_4 т.в.о. командира роти охорони першого відділу старшим лейтенантом ОСОБА_6 в усній формі у присутності командира третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_9 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , офіцера командування ІНФОРМАЦІЯ_9 лейтенанта ОСОБА_8 та старшого інструктора командування ІНФОРМАЦІЯ_9 головного сержанта ОСОБА_9 .

Старший солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ та повідомив, що відмовляється виконувати вказаний наказ у зв`язку з необхідністю проходження медичного обстеження. За фактом відмови в ознайомленні з наказом вищого командування того ж дня складено відповідний акт.

В подальшому 30.12.2023, близько 11 год. 00 хв., в приміщенні кабінету № 45 ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності начальника відділення офіцерів запасу i кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_10 , начальника групи морально - психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_11 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 капітана ОСОБА_12 , головного спеціаліста командування (юриста) ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_13 , старшому солдату ОСОБА_4 надано для ознайомлення та отримання витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.12.2022 № 139-РС та витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 30.12.2022 № 311.

ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, після ознайомлення з наданими наказами відкрито відмовився розписуватись про факт ознайомлення з ними та отримувати їх примірники, чим відкрито відмовився виконувати наказ командування. За фактом відмови в ознайомленні з наказом вищого командування того ж дня складено відповідний акт.

В подальшому, 31.12.2022, близько 10 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кабінету № 45 ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_4 , старший солдат ОСОБА_4 доводячи свій злочинний умисел до кінця, в присутності начальника групи морально психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_11 , штаб сержант 3 категорії відділення офіцерів запасу та кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_14 , штаб сержанта 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 сержанта ОСОБА_15 та офіцера відділення офіцерів запасу та кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_16 , відмовився отримати від начальника відділення офіцерів запасу i кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_10 припис, витяги з наказів, атестати та вибути до нового місця служби військової частини НОМЕР_2 , про що складено відповідний акт.

Цього ж дня, будучи невдоволеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.12.2022 139-РС та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 30.12.2022 № 311, старший солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказані накази та повідомив, що відмовляється їх виконувати, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому, особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_10 (стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_17 , водій відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_10 солдат ОСОБА_18 , стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 рядовий ОСОБА_19 , старший стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 старший солдат ОСОБА_20 , гранатометник відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 молодший сержант ОСОБА_21 , гранатометник відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_22 , стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_23 ) вирушив виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.12.2022 139-РС, а старший солдат ОСОБА_4 не відбув до розташування військової частини НОМЕР_2 у розпорядження командира військової частини, залишився на території Полтавської області, де до цього часу проходить військову службу.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №259/2022 до 25.05.2022.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/22 на 90 діб.

15.08.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб до 21.11.2022.

18.11.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.11.2022 № 757/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

07.02.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як умисна, відкрита відмова виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 був допитаний та надав суду покази за змістом, яких свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів у справі. У вчиненому щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 ,думку прокурора, захисника, а також думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів, крім характеризуючих матеріалів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. Його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як умисна, відкрита відмова виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив, суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, у зв`язку з значним зменшенням суспільної небезпеки злочину, з урахуванням та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і одинадцять місяців. Остаточне покарання призначити за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, призначеним вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.05.2024 у справі № 534/1216/22,- 5 років. На підставі ст. 75 КК України прокурор просив суд звільнити обвинуваченого від цього покарання з іспитовим строком.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначенихст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. У даному випадку тяжкою сімейною обставиною є наявність у обвинуваченого дружини-інваліда, за якою необхідно здійснювати догляд та забезпечувати її життя.

Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.

Підстав для застосування положень статті 69-1 КК України суд не знаходить.

За ч. ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вищевикладені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , істотно знижують ступінь тяжкості вчиненогоним кримінального правопорушення, з урахуванням його особи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції санкції ч. 4 ст. 402 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років та одинадцяти місяців позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України поглинути менш суворе покарання більш суворим, призначеним вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.05.2024 у справі № 534/1216/22, та призначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом одного року випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_24