УХВАЛА

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 443/1038/22

провадження № 51-434ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 10 липня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк на усунення недоліків.

У вказаній ухвалі Судом зазначено про недотримання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК.

Колегія суддів звернула увагу засудженого на необхідності навести обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, і таке обґрунтування повинно враховувати межі перегляду судом касаційної інстанції, передбачені положеннями ст. 433 КПК, що ним дотримано не було.

В ухвалі зазначено, що незгода засудженого із встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, а також з оцінкою доказів на предмет їх достовірності та надання їм власної оцінки не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Не погоджуючись із висновками судів в частині надання оцінки ряду доказів, що були покладені в основу обвинувачення, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування того, яких порушень правил оцінки таких доказів припустився суд першої інстанції, в контексті ст. 94 КПК, щодо перевірки їх на предмет допустимості.

Також колегія суддів зазначила, що переважна більшість доводів касаційної скарги засудженого аналогічні за змістом доводам його апеляційної скарги та були предметом оцінки суду апеляційної інстанції, проте касаційна скарга не містить обґрунтування щодо тих порушень, які, на переконання засудженого, були допущені апеляційним судом при наданні на них відповіді, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.

Крім того, Суд указав на невідповідність вимоги, відображеної в касаційній скарзі, положенням ст. 436 КПК у їх взаємозв`язку із приписами ст. 433 цього Кодексу щодо наданих процесуальним законом суду касаційної інстанції меж реалізації своїх повноважень.

Судом роз`яснено, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги, при цьому касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

На виконання вищевказаної ухвали Верховного Суду засуджений подав нову касаційну скаргу, де зазначених в ухвалі недоліків не усунув.

Зміст нової касаційної скарги зводиться до незгоди із оцінкою судом першої інстанції доказів на предмет їх достовірності та належності, а також тверджень про неповноту судового розгляду, що, з огляду на приписи ст. 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, в касаційній скарзі відображені формальні твердження про недотримання судом апеляційної інстанції положень ч. 3 ст. 404 КПК, проте не наведено обґрунтування того, чи були в апеляційного суду процесуальні підстави для повторного дослідження як доказів, так і обставин, про які йдеться в касаційній скарзі.

Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судами попередніх інстанцій норм КПК в частині надання ними оцінки доказам не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції без належного обґрунтування

Окрім цього, в новій касаційній скарзі засуджений висуває вимогу про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження, проте така вимога є формальною і не містить відповідного обґрунтування, з огляду на положення ст. 440 КПК у їх взаємозв`язку із 284 цього Кодексу із зазначенням конкретної підстави для закриття кримінального провадження та її належного обґрунтування.

Відсутність у змісті касаційної скарги підстави до закриття кримінального провадження, а також її обґрунтування, по своїй суті є не просто формальним недотриманням приписів ст. 427 КПК у їх взаємозв`язку зі статтями 436, 440 та 284 цього Кодексу, а фактично позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості належним чином визначити межі касаційного розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3