Єд. унік. № 243/3164/24
Провадження № 1-кс/243/457/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 клопотання ст. слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрільця-санітара 3 відділення охорони взводу, охорони військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за п.7 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2024 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Із вказаного клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 23.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-санітара, 3 відділення охорони взводу, охорони військової частини НОМЕР_1 , 23 квітня 2024 року приблизно о 02 год. 40 хв. знаходячись за місцем тимчасової дислокації підрозділу, а саме: в спальній кімнаті будинку домоволодіння АДРЕСА_2 , разом із солдатом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_8 , які в той момент відпочивали на ліжку у зазначеній кімнаті, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок і спокійні умови відпочинку осіб, що мешкають в прилеглих будинках, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві елементарні норми і правила поведінки, норми моралі і благопристойності, діючи при цьому з особливою зухвалістю, безпричинно, не маючи реальних приводів та підстав для застосування та використання зброї, здійснив декілька пострілів з ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 № НОМЕР_2 , у напрямку стін кімнати житлового будинку.

Після чого, на звуки пострілів з сусідньої кімнати прийшов солдат ОСОБА_9 , який став вимагати від молодшого сержанта ОСОБА_5 припинити протиправну поведінку та зупинити стрільбу, в свою чергу молодший сержант ОСОБА_5 , направив зброю в бік солдата ОСОБА_8 та здійснив декілька пострілів вище голови останнього.

Далі, у молодший сержант ОСОБА_5 з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок, спокійні умови відпочинку осіб, що мешкають у зазначеному будинку, виявляючи особливу зухвалість, демонструючи свою перевагу над оточуючими, без будь-яких причини, не маючи реальних приводів та підстав для застосування та використання зброї, в порушення вимог ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись за вищевказаною адресою та у вказаний час, тримаючи в руках ввірену йому для службового користування 5,45 мм. автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 , 1988 року виписку з приєднаними бойовими припасами, поставивши запобіжник у режим одиночного вогню, з відстані приблизно 3 (три) метри, без будь-яких вагань, здійснив декілька постріл у солдата ОСОБА_7 в область ноги.

В цей момент, з метою припинення протиправних дій молодшого сержанта ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_9 забрав у останнього автомат та разом з солдатом ОСОБА_8 вибігли через вхідні двері з вказаного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії, молодший сержант ОСОБА_5 взяв у руки бойовий припас, а саме ручну осколкову гранату Ф-1, яка була при ньому та від`єднавши запобіжну чеку від запалу гранати, тим самим привів її у бойову готовність, кинув у бік вхідних дверей будинку.

В подальшому, з метою заподіяння смерті солдату ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок, спокійні умови відпочинку осіб, що мешкають у зазначеному будинку, виявляючи особливу зухвалість, демонструючи свою перевагу над оточуючими, без будь-яких причини, не маючи реальних приводів та підстав для застосування та використання зброї, в порушення вимог ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_2 , приблизно о 03 год. 00 хв., узяв до рук 5,45 мм. автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_3 , 1980 року виписку, яка закріплена за солдатом ОСОБА_9 з приєднаними бойовими припасами, з відстані приблизно 3 (три) метри, без будь-яких вагань, здійснив більше двадцяти пострілів у солдата ОСОБА_7 , в результаті, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді наскрізного множинних вогнепальних кульових поранень тулубу з ушкодженням внутрішніх органів, від яких останній помер на місці

23 квітня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство з хуліганських мотивів.

24 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного сулу Донецької області стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 червня 2024 року включно з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи наявність ризиків, передбачених, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом підроблення документів задля неможливості в подальшому перебувати в умовах ізоляції під час досудового розслідування, ст. слідчий просив продовжити тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.07.2024 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити. Зазначив, що під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів на підтвердження обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, а наявність вказаних ризиків свідчить, що належне виконання ним процесуальних обов`язків можливе лише у випадку перебування останнього під вартою.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його необґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, що відповідно до положень ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, максимальне покарання за яке передбачено у виді довічного позбавлення волі.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Вирішуючи заявлене клопотання, слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, максимальне покарання за яке передбачено у виді довічного позбавлення волі.

Слідчим та прокурором доведені ризики, зазначені у клопотанні, а саме, можливість підозрюваного ОСОБА_5 :

переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та міру покарання, яка може бути застосована до нього, у разі встановлення судом його вини;

незаконно впливати на свідків, які проходять військову службу в одній військовій частині з підозрюваним, шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, а також можливість застосування насильства до начальника;

вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема передбачені ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України з метою уникнення відповідальності за злочин, передбачений п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Окрім того, на теперішній час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, ризики, покладені в основу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зникли та не зменшилися.

У разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти зазначених ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, а також досягнути виконання підозрюваним, визначених процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, що може негативного вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Постановою виконувача обов`язків керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 від 11.06.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 23.04.2024 до 23 липня 2024 року включно.

Враховуючи наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з метою дотримання балансу між можливими наслідками звільнення підозрюваного з-під варти та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання в межах строку досудового розслідування.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 182, 183, 194, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ст. слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000392 від 23.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 23.07.2024 року включно з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 у ЗСУ, з місцем дислокації АДРЕСА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити для виконання до ІНФОРМАЦІЯ_3 у ЗСУ, з місцем дислокації АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1