Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Д-Групп Констракшн» звернувся до слідчого судді Поділського районного суду м. Києва в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2023 у справі № 758/5522/23, на грошові кошти, які належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн» (), у будь-якій валюті, що знаходяться на наступних рахунках банківських установ, а саме: НОМЕР_1 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_2 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_3 (МФО 380281 АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» Київ); НОМЕР_4 (МФО 322001 АТ «Універсал Банк».

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві (надалі «СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві») за процесуального керівництва Подільської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України. 22.05.2023 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/5522/23 накладено арешт на грошові кошти, які належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн» (), у будь-якій валюті, що знаходяться на наступних рахунках банківських установ, а саме: НОМЕР_1 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_2 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_3 (МФО 380281 АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» Київ); НОМЕР_4 (МФО 322001 АТ «Універсал Банк». На думку заявника, такий арешт є необгрунтованим, оскільки прокурором не обгрунтовано потребу в арешті, зокрема грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Д-Групп Констракшн», не обгрунтовано мету накладення такого арешту. Крім того, в матеріалах клопотання прокурора відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ТОВ «Д-Групп Констракшн» кошти, які знаходяться на банківських рахунках, набуті кримінально протиправним шляхом.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання про скасування арешту майна, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали клопотання кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Як встановлено, Подільським УП ГУ НП у м. Києві за процесуальним керівництвом Подільської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року у справі № 758/5522/23 задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000170 від 12.03.2021 р. та накладено арешт на грошові кошти у які належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн» (), у будь-якій валюті, що знаходяться на наступних рахунках банківських установ, та зупинено видаткові операції з указаними грошовими коштами, у будь-якій валюті та знаходяться на наступних банківських рахунках: НОМЕР_1 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_2 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_3 (МФО 380281 АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» Київ); НОМЕР_4 (МФО 322001 АТ «Універсал Банк».

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. У кожному конкретному випадку при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання прокурора про накладення арешту майна, вбачається, орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх, в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Д-Групп Констракшн», відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що правова підстава для арешту грошових коштів відсутня, а також враховуючи ту обставину, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належними йому грошовими коштами, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 12.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року у справі №758/5522/23 на грошові кошти, які належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Групп Констракшн» (), у будь-якій валюті, на які зупинені видаткові операції що знаходяться на наступних рахунках банківських установ, на наступних банківських рахунках: НОМЕР_1 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_2 (МФО 325365 АТ «Кредобанк»); НОМЕР_3 (МФО 380281 АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» Київ); НОМЕР_4 (МФО 322001 АТ «Універсал Банк».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 10.10.2023 року о 11.30 год..

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1