УХВАЛА

Іменем України

03 січня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 10.06.2023 близько 12 год. 30 хв. керуючи технічно справним автомобілем «FORD SCORPIO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , рухався по проїзній частині автодороги «Київ - Чоп» в напрямку м. Рівне.

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по указаній автодорозі поблизу с. Світин Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог дорожнього знаку 3.29 пунктів 2.3 б), 12.9. б), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін, злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, проігнорував вимоги дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості до 50 км/год), перевищив максимальну швидкість на ділянці дороги, чим створив небезпеку для руху інших учасників дорожнього руху, поставив під загрозу їхнє життя та здоров`я, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив зіткнення з передньою правою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ A170CDI» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку та своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «FORD SCORPIO» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ A170CDI» ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та є смертельними, тобто знаходяться в прямому причино-наслідковому зв`язку з причиною смерті.

Також неповнолітня ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю.

Крім цього пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ A170CDI» ОСОБА_12 отримала тіжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_6 при керуванні ним транспортним засобом вимог дорожнього знаку 3.29, пунктів 2.3 б), 12.9 б), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

За результатами проведеного досудового розслідування 22 листопада 2023 року, відповідно до ст. ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Слідчий вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 вказала, що ризик не доведені. Просила суд врахувати, що ОСОБА_6 маючи проблеми зі здоров`ям з`явився в судове засідання. Також просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яким зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, їх складових частин, відносно елементів дороги, іншу слідову інформацію та схемою до нього від 10.06.2023; висновками судових експертиз; протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 15.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.10.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При встановленні ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя, оцінюючи ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, враховує як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та можливі для підозрюваного наслідки кримінально - правового та цивільно - правового характеру, бажаючи уникнути яких підозрюваний може ухилятися від слідства та суду. Про існування даного ризику свідчить також наступні обставини: повторність неявки підозрюваного у судові засідання для вирішення клопотання про застосування запобіжногог заходу (шість неявок); ухвала слідчого судді від 22.12.2023 про привід підозрюваного, яка залишена без виконання; відсутність телефонного зв`язку з підозрюваним протягом всього часу перебування клопотання на розгляді слідчого судді, телефон у якого орган досудового розслідування не вилучав; відсутність телефонного звядку із дружиною підозрюваного; відсутність даних щодо місця перебування підозрюваного в період з 19.12.2023 по 29.12.2023.

Факти неявки підозрюваного на виклик слідчого судді та відсутність зв`язку з останнім підтверджує також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Слідчий стверджує, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, які наразі в судовому засіданні не допитувались, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак, на переконання слідчого судді, такі ризики носять абстрактний характер, оскільки ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не обгрунтовані належним чином.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є уродженцем м. Дніпропетровськ, громадянином України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , сталі соціальні зв`язки, а також беручи до уваги стан здоров`я останнього, яких хворіє на цукровий діабет 1 типу (інсулінозалежний), гіпертонічну хворобу ІІ стадії, ішемічну хворобу серця , що підтверджується медичними виписками та епікризами, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою матиме подальші негативні наслідки для здоров`я підозрюваного.

Окрім того, на переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу та, враховуючи стан здоров`я підозрюваного, не надано медичного висновку про можливість тримання останнього під вартою.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22.01.2024 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків пов`язаних з необхідністю врятування життя;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

5) у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади, зокрема до управління Державної міграційної служби України або до органу досудового розслідування, свій паспорт для виїзду закордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 22.01.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1