КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000639 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000639 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог КПК України.

Таке рішення суд мотивував тим, що згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином Республіки Індія, який в судовому засіданні повідомив, що не в достатній мірі володіє українською та російською мовами, однак, в порушення вимог ст. 29 КПК України, доданий до матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт не перекладено та не завірено перекладачем, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, відсутня постанова слідчого про залучення перекладача та не зазначено відомостей щодо особи перекладача, що свідчить про не залучення участі перекладача під час досудового слідства, що позбавляє суд можливості надати належну оцінку достатнього розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 суті підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та суперечить положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі прокурор у даному кримінальному провадженні - прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати оскаржувану ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000639 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час виконання вимог ст. 290 КПК України 20.09.2021 року у приміщенні Київської міської прокуратури прокурором вручалась підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику копія обвинувального акта та переклад його на мову гінді, виконаний і відповідно завірений перекладачем, у присутності перекладача з мови гінді, однак ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 відмовились отримувати копію обвинувального акта та його переклад, що підтверджується розпискою захисника та розпискою (проектом) від ОСОБА_7 , у якій перекладач зробив відмітку про переклад факту відмови від отримання. Крім того, факт відмови від отримання вказаних документів зафіксовано за допомогою відеозапису, який міститься в матеріалах справи та може бути переглянутий під час апеляційного розгляду.

На переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки під час досудового розслідування права підозрюваного ОСОБА_7 на залучення перекладача порушенні не були. Крім того, у подальшому, до початку судового розгляду сторона захисту 25.05.2023 року отримала копію обвинувального акта та переклад його на мову гінді, про що свідчить відповідна розписка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000639 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, обвинувальний акт може бути повернутий прокурору лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001864, єдиною підставою для прийняття такого рішення, суд зазначив, що доданий до матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який є громадянином Республіки Індія, не перекладено та не завірено перекладачем, і в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня постанова слідчого про залучення перекладача, що позбавляє суд можливості надати належну оцінку достатнього розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 суті підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться у ч.2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, в якому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Твердження суду першої інстанції про те, що доданий до матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт не перекладено на зрозумілу для ОСОБА_7 мову та не завірено перекладачем, є безпідставними, оскільки згідно матеріалів даної справи (а.с. 19, 20) ОСОБА_7 в присутності захисника відмовився отримувати копію обвинувального акта та його переклад на мову гінді, що засвідчив перекладач та зробив відмітку про переклад факту відмови від отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, а посилання суду на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, постанови слідчого про залучення перекладача, колегія суддів також вважає безпідставними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищезазначених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки виходячи із завдань підготовчого судового засідання, на даній стадії встановлюється лише відповідність форми та змісту обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і відповідно до положень ст. 314 КПК України суд не вправі у підготовчому судовому засіданні давати оцінку даним, наведеним у реєстрі досудових розслідувань та здійснювати їх аналіз.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 прокурору, а тому ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023 року підлягає скасуванню, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000639по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України, поверненню в суд першої інстанції для розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, якою обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000639 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог КПК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3