Справа № 577/5634/23
Провадження № 1-кс/577/1812/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 14.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 року до суду надійшло вищевказане клопотання, у якому ставиться питання про накладення арешту на вилучений 14.10.2023 року у ОСОБА_4 під час огляду місця події за адресою: м. Конотоп, пр. Миру, 16, біля під`їзду № 1, мобільний телефон сірого кольору марки «VіVо Y31» 4/64 GВ, ІМЕI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 в прозорому чохлі, володільцем якого є ОСОБА_5 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування.

На обґрунтування у клопотанні вказано, що 24.09.2023 року у вечірній час невідома особа перебуваючи за адресою пр. Миру, 18/20 в м. Конотоп таємно, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, заволоділа мобільним телефоном марки «ViVo Y31», сірого кольору, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення 14.10.2023 року внесені до ЄРДР за №0001044 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування був допитаний в якості потерпілого гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 24.09.2023 року він відпочивав у своїх сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , де вони розпивали спиртні напої. Також до них прийшла ОСОБА_8 , яка перебувала з ними напротязі 20 хвилин. Крім того, потерпілий повідомив, що під час перебування в сусідів в приміщенні кухні він користувався власним мобільним телефоном марки «Vivo Y31» сірого кольору, який залишив на столі. Та в подальшому покинув квартиру разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в сильному алкогольному сп`янінні. На наступний ранок помітив відсутність власного мобільного телефону, якого в сусідів в квартирі вже виявлено не було.

Під час огляду місця події 14.10.2023 в період часу з 10.15 год. по 10.42 год. за адресою: м. Конотоп, пр. Миру, 16, біля під`їзду №1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 , добровільно видала мобільний телефон сірого кольору марки «VіVо Y31» 4/64 GВ, ІМЕI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 в прозорому чохлі, який поміщено до спец. пакету № WAR 1344936.

Власником даного телефлону є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 14.10.2023 року вилучений телефон визнано та приєднано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0001044 від 14.10.2023 року. Визначено місце зберігання у камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області.

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_5 , кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, перший підтримує клопотання, другий - не заперечує задоволенню.

Суд, дослідивши представлені докази дійшов наступного висновку.

За приписами ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що арешту підлягає лише майно належне фізичній або юридичній особі за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу, а його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За положеннями частин 2, 4 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК унормовано, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Проте, звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на телефон саме шляхом заборони користування цим майном, слідчий не навів доказів існування обставин, які б вказували на те, що у разі незастосування обмеження у виді заборони користування таким майном можуть настати наслідки, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Із представлених доказів видно, що майно на яке пропонується накласти арешт було вилучено 14.10.2023 року (вихідний день). З клопотанням до суду слідчий звернувся 16.10.2023 року (перший робочий день), тобто у визначений законодавцем строк.

Враховуючи принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності, суд вважає необхідним накласти арешт на телефон, заборонивши лише відчуження та розпорядження цим майном та повернути вилучений телефон власнику.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на речовий доказ по кримінальному провадженню № 0001044 від 14.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: мобільний телефон сірого кольору марки «VіVо Y31» 4/64 GВ, ІМЕI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 в прозорому чохлі, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , і передати останньому під збережну розписку, заборонивши відчуження та розпорядження цим майном до скасування арешту. Зобов`язати ОСОБА_5 надати вказаний телефон в разі необхідності для проведення слідчих дій із його використанням попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1