ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2762/23 Номер провадження 11-кп/814/2438/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29.08.2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимої :

- 09.09.2009 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1, 75, 76 КК України до 1 років позбавлення волі з іспитовим строком - 1 рік. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Звільнена з місць позбавлення волі 07.10.2011 року;

- 25.09.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 302 ч.1 КК України до штрафу в сумі 850грн.(штраф не сплачено);

засудженої:

- 02.04.2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності ОСОБА_7 майна,

відмовлено в задоволенні спільного подання державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення щодо засудженої ОСОБА_7 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Відмовляючи в задоволенні клопотання районний суд зазначив, що ОСОБА_7 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним, але в своїй поведінці має позитивні зрушення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася засуджена та оскаржила в апеляційному порядку, просить звільнити її умовно-достроково. На обґрунтування своїх вимог вказує, що нею відбуто необхідну частину покарання задля можливості застосування щодо неї умовно-дострокового звільнення. Вказує на виправлення, що підтверджується змінами в її поведінці, адміністрацією колонії характеризується позитивно, має 6 заохочень, щиро розкаюється у вчиненому.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджена та її захисник в судове засідання не з`явилися, попередньо направили на адресу суду заяви про розгляд без їх участі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої про безпідставну відмову у застосуванні щодо неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, який вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання адміністрації установи виконання покарання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2020 року за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Початок строку 19.06.2018 року. Кінець строку 19.06.2024 року.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання адміністрації установи виконання покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу засудженої ОСОБА_7 , за час перебування в установі виконання покарань № 4 міста Дніпра характеризувалась негативно, порушувала встановлені вимоги режиму тримання, за що мала три дисциплінарні стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувалась.

З 30.12.2020 відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)».

За час відбування покарання характеризується позитивно. Згідно ст. 118 КВК України працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді № 42, бригадиром. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно.

Адміністрацією установи заохочувалась шість разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Мала одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку.

Згідно п.5 ст. 118 КВК України роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує.

На заходи виховного впливу реагує, робить для себе правильні висновки.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Згідно ст. 110 КВК України соціальні зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов та відправляє грошові перекази.

Згідно ст.123 КВК України залучена до участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Виробнича». Заняття, що проводяться в установі відвідує.

На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи, пройшла курси підготовки до звільнення.

Тяжкість скоєного злочину визнає.

Термін застосування ст. 101 КВК України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, а саме - 19.06.2020 ( відмовлено ).

Термін застосування ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме - 19.06.2021 ( відмовлено ).

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно ст. 81 КК України - за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме - 19.06.2022 ( відмовлено ).

Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2020 має сплатити витрати за проведення експертизи в сумі 1 144 грн. Виконавчий лист до установи на засуджену не надходив.

Вину у скоєному злочині визнала.

Після звільнення планує проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Повністю усвідомлює тяжкість скоєного злочину, визнає себе винною. Після звільнення планує повернутися до чесного, соціально правомірного життя в суспільстві та працевлаштуватися.

Але, як вбачається з матеріалів особової справи та наданої характеристики гр. ОСОБА_7 раніше неодноразово судима. З характеристики вбачається, що засуджена має 4 погашені у встановленому порядку стягнення ( накладені 05.11.2018, 13.12.2018, 04.03.2019, 19.08.202 1), має 6 заохочень, які оголошені 04.01.2022, 04.04.2022, 04.10.2022, 04.01.2023, 04.04.2023, 04.07.2023, що свідчить про позитивні зрушення в її поведінці, а не про виправлення.

Перевіривши відомості про особу засудженої, та з огляду на її поведінку протягом всього строку відбування покарання, наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив особу засудженої та дійшов обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_7 є неможливим.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Отже, при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, місцевий суд належно оцінив усі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у його задоволенні, так як на думку колегії суддів засуджена не виправилась, а стала на шлях виправлення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,419 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29.08.2023 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3