Провадження №: 1-кп/752/464/24
У Х В А Л А

25.01.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченої

захисника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

у ході проведення в залі судового засідання у місті Києві у відкритого судового розгляду у кримінальному провадженні № 0000224 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , освіта вища, працевлаштована, незаміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 0000224, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2019 за обвинуваченням громадянки України ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

На стадії судового розгляду до суду надійшло сумісне клопотання захисниці обвинуваченої - адвоката ОСОБА_17 та ОСОБА_14 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності за ст. 49 КК України.

У ході розгляду заявленого клопотання захисниця навела мотивування щодо наявності законодавчих передумов для звільнення своєї підзахисної від кримінальної відповідальності.

Обвинувачена підтримала заявлене клопотання, зазначила, що прийняла для себе рішення не продовжувати свій захист та просити суд закрити кримінальне провадження, не домагаючись виправдувального вироку, вказала, що витратила вже багато особистого часу, внутрішнього ресурсу за період тривалості цього кримінального процесу, і на цей час в умовах складного сьогодення, зумовленого небезпеками через війну, важливішими для неї є добробут дітей, їх безпека, розвиток, освіта.

З пояснень обвинуваченої та її відповідей на запитання суду з`ясовано, що ОСОБА_14 свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає, підтримує клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності з огляду на закінчення строків давності.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена розуміє, що клопоче перед судом про її звільнення від відповідальності за так званих нереабілітуючих обставин і питання виправдання не поставатиме.

Прокурор заперечень з приводу заявленого клопотання не навів, вказав на те, що це право обвинуваченої.

Представник потерпілих підтримав позицію прокурора, вказав на відсутність підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Заслухавши сторін, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для закриття вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_14 у зв`язку зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності.

У ч. 4 ст. 286 КПК України закріплено, що у разі здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За приписами ч. 1 ст. 44 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що ОСОБА_14 пред`явлене обвинувачення у вчиненні 12.01.2019 кримінального проступку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 КК України установлено, що особа, у разі вчинення кримінального проступку, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня його вчинення і до дня набранням вироком законної сили минуло два роки.

Обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України як-то ухилення обвинуваченого від слідства чи суду, вчинення інших кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні не встановлено. За час перебування кримінального провадження на розгляді в суді обвинувачена не допускала процесуальної поведінки, яка б могла свідчити про її ухилення від суду.

Зважаючи на те, що строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності станом на момент розгляду відповідного клопотання закінчилися, кримінальне провадження підлягає закриттю зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

При цьому, обставини невизнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні інкримінованого діяння не є фактором, що унеможливлює постановлення судового рішення про закриття кримінального провадження. Так, згідно з правовою позицією, викладеною Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/17-к визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

У постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вказується, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Також Суд ураховує, що в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 522/2652/15-к вказується, серед іншого, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У вищезгадані постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указується, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Невідповідностей приписам ст. 49 КПК України або ж інших обставин, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності судом не встановлено.

Керуючись ст. 283-288, 369-371, 376 КПК України, ст. 12, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000224, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.20109, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

Речовий докази, а саме:

- газовий балончик сльозогінної дії "Терен1Б" знищити;

- диски DVD-R 4.7 GB залишити зберігатися в матеріалах кримінальної справи № 752/14607/20.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1