УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин, Вінницької області, з вищою освітою, працює агрономом у ФГ «БАРКОСОФТ АГРО», не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що на початку 2020 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 розпочав близькі відносини з ОСОБА_7 та почали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, у нічну пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) з 12.04.2020 по 13.04.2020, ОСОБА_5 на побутовому грунті розпочав словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_7 . У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З цією метою, у ході вказаного конфлікту, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, тобто маючи умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю за наслідками свого діяння, що охоплювало в тому числі і протиправне спричинення смерті від нанесених тілесних ушкоджень, враховуючи явну свою фізичну перевагу наніс ОСОБА_7 множинні удари руками в область голови та тулуба, від яких остання втратила рівновагу та впала на підлогу.

Після чого ОСОБА_5 для доведення свого злочинного умислу до кінця, з метою спричинення фізичного болю, наніс удари ногами в область тулуба ОСОБА_7 та із значною силою прижавши своїм коліном її грудну клітку наніс декілька ударів руками по тулубу, внаслідок чого завдав останній закриті тупі травми грудей та живота із забиттям внутрішніх органів, які ускладнились розвитком небезпечного для життя стану.

Унаслідок отриманих тілесних ушкоджень стан ОСОБА_7 погіршувався, у зв`язку з чим ОСОБА_7 , з 11.07.2020 розпочала лікування в КП «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської районної ради» та з 14.07.2020 неодноразово проходила лікування у КНП «Вінницької обласної клінічна лікарня імені М.І. Пирогова Вінницької обласної ради», де згодом ІНФОРМАЦІЯ_2 під час надання медичної допомоги померла.

Відповідно до висновку експерта № 51-К від 26.05.2023, при експертизі трупа ОСОБА_7 встановлено наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки забій серця, тампонада серця, посттравматичний панкардит, та закрита тупа травма живота забій селезінки та правої нирки. Причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита тупа травма грудної клітки, яка в процесі травматичного перебігу ускладнилась розвитком загрозливих для життя явищ (мозкова кома, важка післяішемічна гостра енцефалопатія з переважним ураженням стовбура мозку та правої півкулі), що і стало безпосередньою причиною смерті. Характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , їх локалізація вказують на те, що вищезазначені тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії тупих твердих предметів грудної клітки, правої та лівої бічних поверхонь тулуба. Дані ушкодження не могли виникнути у результаті падіння з висоти власного зросту Закрита тупа травма грудної клітки з забиттям серця, тампонадою серця та посттравматичним панкардитом має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя як такого, що в перебігу травматичного процесу ускладнилось загрозливими для життя явищами, згідно п. 2.1.3/0 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Травма живота з забиттям селезінки та правої нирки за своїм характером можуть відповідати легким тілесним ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я по відношенню до живих осіб (п. 2.3.2/а «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 не стоять.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли в термін, який може перевищувати тижні-місяці до лікування в стаціонарі (14.07.2020 р. ВОКЛ ім. М.І. Пирогова), що не виключає можливості їх отримання у проміжок часу з 12.04.2020 по 13.04.2020 р. Про даний можливий термін виникнення травми грудей свідчать записи в медичній карті ВОКЛ ім. Пирогова № 9622 згідно запису кардіолога від 15.07.2020 р. "погіршення стану у вигляді набряків на ногах та загальної слабкості біля 3-х міс. тому"; та торакального хірурга від 15.07.2020 Зі слів хворої отримала травму грудної клітки (наслідок побиття) три місяці тому. З того часу стан хворої поступово погіршувався у вигляді вираженої втоми після незначного фізичного навантаження."

У ОСОБА_7 мав місце наступний перебіг травматичного процесу закритої травми грудей: забиття серця; розвиток поступового погіршення стану у вигляді набряків на ногах та загальної слабкості; посттравматичний гемоперикард, тампонада серця, (що викликало необхідність видалення гемолізованої крові з порожнини перикарду 15.07.2020); посттравматичний панкардит, посттравматичний ендокардит з враженням аортального клапана та в подальшому порушення мозкового кровообігу за емболо-тромботичним типом, які в своєму перебігу викликала загрозливі для життя явища (мозкова кома, важка післяішемічна гостра енцефалопатія з переважним ураженням стовбура мозку та правої півкулі). Таким чином, загрозливі для життя стани, які розвинулись у ОСОБА_7 в клінічному перебігу ушкоджень, перебувають з ними у прямому причинно-наслідковому зв`язку. З моменту отримання травми до розвитку загрозливих для життя явищ травматичний процес у ОСОБА_7 здійснювався протягом кількох місяців.

Характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , їх локалізація вказують на те, що вищезазначені тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії тупих твердих предметів в ділянки грудної клітки, правої та лівої бічних поверхонь тулуба за механізмом удару та стиснення можливо, і в наслідок удару руки або ноги людини, та/або при стисканні із значною силою коліном людини".

При експертизі трупа ОСОБА_7 не виявлено ознак захворювань, у тому числі вроджених та хронічних захворювань, які могли негативно вплинути на розвиток травматичного процесу чи стояти в причинному зв`язку з настанням її смерті.

Вплив на розвиток травматичного процесу у ОСОБА_7 надання медичної допомоги не приймається до уваги при судово-медичній кваліфікації отриманих нею ушкоджень стосовно ступеня тяжкості та причинного зв`язку зі смертю, згідно п. 2.1.2. "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" ("Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння /завдання/чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.").

03.11.2023 року ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом прийняття усної заяви у ОСОБА_7 ; поясненнями ОСОБА_7 , показаннями потерпілої ОСОБА_9 та проведеним слідчим експериментом, показаннями свідка ОСОБА_10 та проведеним слідчим експериментом, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколами огляду документів від 13.03.2022, та 21.06.2022; висновками експерта № 820 від 01.11.2020, №15-К від 23.02.2022, №51-К від 05.08.2022 №71 К від 26.10.2022, №51-К від 26.05.2023.

Слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що зумовлює необхідність обрання останньому міри запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема: що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує; незаконно впливати на потерпілу та свідків, особи та місце проживання яких добре йому відомі, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з місця проживання, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує); перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на питання головуючого судді суду, зазначив, що подія дійсно відбулася у квітні 2020 року, однак ОСОБА_7 звернулася за медичною допомогою не одразу, померла через пів року. Проводилося 5 судово медичних експертиз, проводився слідчий експеримент, були отриманні тимчасові доступа до документів, тощо, тобто раніше не було зібрано обгрунтованих доказів щодо ОСОБА_5 . Натомість, відповідно висновків медичної експертизи встановлено, що отримання тілесних ушкоджень могли виникнути у проміжок часу з 12.04.2020 по 13.04.2020 р. Про даний можливий термін виникнення травми грудей свідчать записи в медичній карті ВОКЛ ім. Пирогова № 9622 згідно запису кардіолога від 15.07.2020 р. "погіршення стану у вигляді набряків на ногах та загальної слабкості біля 3-х міс. тому"; та торакального хірурга від 15.07.2020. З показів ОСОБА_7 вона отримала травму грудної клітки (наслідок побиття). Згідно судово медичної експертизи ушкодження завданні у квітні 2020 року перебувають з ними у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Ризики обгрунтовані, зокрема можливий вплив ОСОБА_5 на потерпілу та свідків, місце проживання яких ОСОБА_5 добре відомі, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні. Деякі свідки на даний час проживають за кордоном, вони можуть надати покази про те, що при житті їм розповіла про своє побиття померла ОСОБА_7 .

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти вимог клопотання, зазначив, що дійсно проживав з ОСОБА_7 до початку 2020 року, однак пізніше вони розійшлися, заперечив свою вину, зазначив, що не наносив ОСОБА_17 жодних тілесних ушкоджень.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 категорично заперечив стосовно даного клопотання зазначив, що клопотання не обгрунтоване, ризики не доведені. Так, на його думку, у слідства немає жодних доказів, що саме його підзахисний ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Слід зазначити, що, його підзахисний має позитивну характеристику з місця проживання, проживає із своєю матір"ю, яка має проблеми із здоров"ям, працює. При цьому, ризики не доведені. Так, подія кримінального правопорушення відбулася у 2020 році, за весь період до 2023 року ОСОБА_5 не переховувався від слідства, не впливав на свідків, на виклики до слідчого з"явився, по даному клопотанні до суду, тому просить врахувати зазначене та відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання, матеріали додані до нього, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 хоча є раніше не судимий, має місце роботи та постійне місце проживання, однак він обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілої, яка була людиною молодого віку, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, та перебуваючи на волі може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, намагатиметься незаконно впливати на свідків, потерпілу, тому є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам, а відтак до нього з огляду на положення ст. ст. 177 КПК України слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, беручи до уваги наведені вище обставини, є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_5 з високою ймовірністю зможе переховуватися від органів досудового розслідування, суду.

Враховуючи вимоги ст.ст. 177,178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заході ніж тримання під вартою будуть недостатніми.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому ОСОБА_5 розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 177, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком, в межах досудового розслідування, а саме: до 24:00 години 03 січня 2024 року.

Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_5 у ДУ "Вінницька УВП№1".

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: