Справа № 274/8405/23 Провадження № 1-кс/0274/1912/23
УХВАЛА

іменем України

29.12.2023 м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП України в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001841 від 27.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся з клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказує, що 27.11.2023 приблизно о 11 год 00 хв ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 перебували в приміщенні веранди за місцем проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час та місці на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 тримаючи у правій руці ніж наніс один удар в область тулуба зліва, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді колото різаного, проникаючого поранення за очеревинного простору та черевної порожнини з ушкодженням селезінки (під капсульна гематома), що ускладнилось кровотечею, гематомою заочеревинного простору, гемоперитонеумом (кров в черевній порожнині) та геморагічним шоком 1-2 ступеню (індекс Алговера 0,88, яке утворилась від дії колюче-ріжучого предмету, внаслідок 1- го удару клинком ножа та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя ОСОБА_7 в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

20.12.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 27.12.2023 під час якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 та в ході огляду було зафіксовано сліди крові, виявлено знаряддя злочину; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 ; висновком судово - медичної експертизи №2044 від 29.11.2023; висновком додаткової судово - медичної експертизи №184 від 18.12.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив умисний насильницький тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, ніде не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, крім того 29.07.2022 до Ружинського районного суду скеровано обвинувальний акт за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, 29.08.2023 до Ружинського районного суду скеровано обвинувальний акт за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,будучи на волі знову вчинив нове кримінальне правопорушення, слідчий вважає, що єпідстави вважати, що існує ризик того, що під час досудового розслідування він, передбачаючи реальне покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Також встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя ОСОБА_7 в момент заподіяння. Причетність його до скоєння вказаного кримінального правопорушення підтверджується показами потерпілого та останньому відомо дані потерпілого, місце його проживання, тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на потерпілого з метою зміни наданих раніше ним показань та уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України: незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Крім того ОСОБА_4 перебуває в Національній поліції на обліку категорії «Кривдник», періодично вчиняє домашнє насильство щодо своєї матері, що виключає застосування до останнього менш суворий запобіжний захід, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за різного роду кримінальних правопорушень та на даний час вчинив тяжкий злочин, що свідчить про те що він може вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий вказує, що наразі існують ризики для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, просить задовольнити клопотання.

ІІ. Процедура та позиції сторін

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який, як вважає прокурор, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, заявленим у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 вину не визнає, підозру вважає необґрунтованою, а ризики не доведеними. Проти задоволення клопотання заперечує, просить застосувати домашній арешт.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисного.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою здійснювалось повне фіксування судового засідання технічними засобами.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, позицію захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001841 від 27.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

19.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_7 ;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол огляду місця події від 27.12.2023 під час якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 та в ході огляду було зафіксовано сліди крові, виявлено знаряддя злочину;

- протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- висновок судово - медичної експертизи №2044 від 29.11.2023; висновком додаткової судово - медичної експертизи №184 від 18.12.2023;

- інші матеріалами кримінального провадження.

Так, згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Надавши оцінку матеріалам клопотання, слідчий суддя вважає, що зібрані слідством докази, у своїй сукупності з поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора щодо наявності ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного насильницького злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на від п`яти до восьми років. Встановлено, що підозрюваний неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, крім того, на розгляді Ружинського районного суду перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також встановлено, що підозрюваний будь-яких показань не дає, останньому відомий потерпілий, місце його проживання оскільки з ним товаришує, тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою зміни наданих раніше ними показань та уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України: незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Окрім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, на розгляді Ружинського районного суду Житомирської області перебувають на розгляді кримінальні провадження по обвинуваченню останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного насильницького злочину, свою вину не визнає, наявність вагомих доказів, які підтверджують його причетність до його вчинення, наявність ризиків, а також бере до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме, те, що підозрюваний не одружений, не має сім`ї, утриманців, перебуває на профілактичному обліку в правоохоронних органах як "сімейний насильник" за скоєння психологічного насильства в сім`ї стосовно матері, на розгляді Ружинського районного суду перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, та вважає, що встановленим вище ризикам, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, запобігти не можуть.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства та спричинив тяжкі тілесні ушкодження іншій особі.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2024 (включно) без визначення застави.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Строк дії ухвали встановити до 19.02.2024 (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.12.2023.

Слідчий суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА