Справа № 352/2715/23
Провадження № 1-кп/352/307/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000129 від 21 жовтня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Загвіздя, Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-29 грудня 2022 року Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 20 липня 2023 року Івано-Франківським міським судом на підставі ст. 53 КК України, замінено несплачену суму штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2022 року, ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням норм ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

20 липня 2023 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області засудженому ОСОБА_2 змінено вказаний вид покарання на 240 годин громадських робіт.

03 серпня 2023 року копія даної ухвали направлена для виконання у Івано-Франківський районний сектор № 4 філії Державної установи «Центру пробації» в Івано-Франківській області.

07 серпня 2023 року працівниками Івано-Франківського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центру пробації», засудженому ОСОБА_2 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у випадку ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, про що в останнього була відібрана письмова розписка.

Того ж дня, 07 серпня 2023 року працівники Івано-Франківського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центру пробації» видали ОСОБА_2 направлення до Загвіздянської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

На підставі вказаного направлення, 08 серпня 2023 року сільським головою Загвіздянської сільської ради видано розпорядження № 87/01-04 «Про оформлення на тимчасові безоплатні громадські роботи», відповідно до якого ОСОБА_2 прийнято для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт, починаючи з 08 серпня 2023 року.

У період з 08 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року засуджений ОСОБА_2 , згідно табелю виходу на роботу, мав відбути 72 години громадських робіт. З 10 серпня 2023 року по 11 серпня 2023 року засуджений ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні та не міг відпрацьовувати призначені йому громадські роботи. Однак, в подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних на те причин, не з`явився до місця виконання робіт та відпрацював 08 серпня 2023 року лише 4 години громадських робіт.

Продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_2 , усвідомлюючи обов`язок відбувати покарання у виді громадських робіт, розуміючи наслідки ухилення від громадських робіт, упродовж серпня місяця 2023 року, згідно табелю виходу на роботу, із запланованих 72 годин, без поважних на те причин не відбув та не відпрацював 68 годин громадських робіт.

У вересні 2023 року засуджений ОСОБА_2 , усвідомлюючи обов`язок відбувати покарання у виді громадських робіт, розуміючи наслідки ухилення від громадських робіт, впродовж вересня 2023 року, згідно табелю виходу на роботу, із запланованих 84 годин, без поважних на те причин не відбув та не відпрацював 60 годин громадських робіт.

У жовтні 2023 року засуджений ОСОБА_2 , усвідомлюючи обов`язок відбувати покарання у виді громадських робіт, розуміючи наслідки ухилення від громадських робіт, із запланованих 84 годин громадських робіт, без поважних на те причин жодного разу не приступав до виконання громадських робіт.

Загальний термін не відбутої засудженим ОСОБА_2 кількості громадських робіт становить 212 годин.

21 вересня 2023 року, у зв`язку із неналежним відбуттям покарання у виді громадських робіт, працівниками Івано-Франківського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центру пробації» із ОСОБА_2 проводились бесіди профілактичного характеру, спрямовані на досягнення позитивних змін його пост кримінальної поведінки, виправлення та перевиховання засудженого, а також, останньому, під розписку 21 вересня 2023 року виносилось письмове попередження про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, у разі продовження порушення порядку відбування покарання у виді громадських робіт.

Однак, незважаючи на неодноразові попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та зобов`язання відбувати вказане покарання, ОСОБА_2 , не маючи наміру виконувати громадські роботи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин продовжував ухилятися від відбування покарання, не виконував покладені на нього обов`язки у встановлені дні та час для відбування громадських робіт, у зв`язку з чим у період 08 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, із призначених йому 240 годин громадських робіт, відпрацював тільки 28 годин.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний із розглядом обвинувального акту за його відсутності, в зв`язку із чим прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , що була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згідний з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку проводився судом без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючих та обтяжуючої обставини; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, має постійне місце проживання за адресою реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст.389 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України. При цьому суд керується презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо стороною обвинувачення не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання (постанова ВС від 17.04.2018 р., справа № 298/95/16-к).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2022 року ОСОБА_2 був визнаний винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України, та йому було призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. В подальшому, 20 липня 2023 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, на підставі ст. 53 КК України, ОСОБА_2 замінено несплачену суму штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт. Зазначений строк покарання повністю відбуто не було, тобто до повного відбуття покарання ОСОБА_2 вчинив нове кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2022 року, застосувавши правила складання покарань, передбачені п. 4 ч. 1 ст.72 КК України, відповідно до яких одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, буде співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді арешту строком на два місяці п`ятнадцять днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Максим ОЛІЙНИК