Справа № 314/275/24
Провадження № 1-кс/314/97/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Згідно із матеріалами клопотання ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він 08.03.2023 о 02 годині 53 хвилини, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_1 , належний потерпілій ОСОБА_7 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_2 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її хлопця ОСОБА_8 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_7 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого хлопця, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти потерпілої під керівництвом ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку інтернет-банкінг АТ «Монобанк» були перераховані трьома транзакціями на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду на загальну суму 1200,00 грн.

27.03.2023 о 16 годині 38 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_3 , належний потерпілій ОСОБА_9 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_4 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її онука ОСОБА_10 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_9 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого онука, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти під керівництвом ОСОБА_5 за допомогою інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані зятем потерпілої ОСОБА_11 зі своїх банківських карток № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 двома транзакціями на банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2100,00 грн.

09.04.2023 о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_8 , належний потерпілій ОСОБА_12 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_4 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її сина, повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_12 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сина, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти потерпілої під керівництвом ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку інтернет-банкінгу АТ «Ощадбанк» були перераховані декількома транзакціями на банківську картку № НОМЕР_9 , яка належить співмешканці ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2700,00 грн.

10.06.2023 об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_10 , належний потерпілій ОСОБА_13 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_11 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її брата ОСОБА_10 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_13 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого брата, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти під керівництвом ОСОБА_5 за допомогою інтернет-банкінгу АТ «ПУМБ» були перераховані зі своєї банківської картки № НОМЕР_12 та банківської картки чоловіка № НОМЕР_13 восьма транзакціями на банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_7 , яка належить співмешканці ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_13 спричинено майнову шкоду на загальну суму 6500,00 грн.

09.09.2023 о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_14 , належний потерпілій ОСОБА_14 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_15 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за сусіда ОСОБА_15 , повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_14 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого сусіда, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти потерпілої під керівництвом ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» були перераховані з її банківських карток № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 чотирма транзакціями на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_18 , яка належить співмешканці ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_14 спричинено майнову шкоду на загальну суму 5500,00 грн.

05.11.2023 о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами громадян України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом набирання випадкових цифр визначив мобільний номер НОМЕР_19 , належний потерпілій ОСОБА_16 . Зателефонувавши з мобільного телефону оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_20 за вище вказаним номером телефону, використавши ефект несподіваності ввів потерпілу в стан хвилювання та розгубленості, видавши себе за її племінника, повідомивши про необхідність термінової передачі грошових коштів на лікування. Потерпіла ОСОБА_16 будучи введена в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого племінника, оцінивши характер ймовірних негативних наслідків для здоров`я останнього погодилася перерахувати грошові кошти на лікування. У подальшому грошові кошти потерпілої за допомогою інтернет-банкінгу АТ КБ «Приват Банк» допоміг перерахувати онук ОСОБА_17 зі своєї банківської картки № НОМЕР_21 двома транзакціями на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_22 , яка належить співмешканці ОСОБА_5 . Потерпілій ОСОБА_16 спричинено майнову шкоду на загальну суму 1370,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Підставою до внесення клопотання слугувало те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тими обставинами, що ОСОБА_18 не працює, законних джерел для існування не має, раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, у тому числі корисливих правопорушень, судимість за вчинення яких не знята та не погашена, що свідчить про можливість переховування його від органів слідства, прокуратури та суду, а також вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування. Крім того, просили врахувати, що у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває декілька кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 , де він обвинувачується у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень. Частину інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень було вчинено після повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000358, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, та застосування до ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.10.2023 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний, його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому підозрюваний у судовому засіданні зобов`язався виконувати усі покладені на нього обов`язки. А захисник, в свою чергу, зазначив, що слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, та посилається, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, зокрема за фактом заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .. Разом з тим, як вбачається з долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000358 від 08.03.2023, в рамках даного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування за фактами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , при цьому з наданої копії повідомлення про підозру від 22.01.2024 вбачається, що за фактами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_5 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16.01.2024. Матеріали клопотання не містять відомостей про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000358 від 08.03.2023 та № 0000033 від 16.01.2024 в одне провадження, отже, фактично слідчим за погодження з прокурором в одному клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в рамках двох окремих кримінальних провадженнях, що не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що, в свою чергу, унеможливлює об`єктивний розгляд клопотання та можливість надання пояснень з приводу оголошеної підозри, адже під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених КПК України. Крім того, захисник наголосив на необґрунтованості оголошеної ОСОБА_5 підозри, відсутності доказів вчинення саме підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, недоведеності та необґрунтованості ризиків, на які посилаються слідчий та прокурор.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Заперечуючи з приводу клопотання підозрюваний та його захисник зауважили на той факт, що матеріали клопотання не містять відомостей про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000358 від 08.03.2023 та № 0000033 від 16.01.2024 в одне провадження, отже, фактично слідчим за погодження з прокурором в одному клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в рамках двох окремих кримінальних провадженнях, що не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України.

З клопотання слідчого вбачається, що воно подане в рамках кримінального провадження № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023. З долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000358 від 08.03.2023 вбачається, що в рамках даного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування за фактами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , що узгоджується з наданою слідчому судді копії повідомлення про підозру від 12.01.2024, згідно з яким за вищевказаними епізодами ОСОБА_5 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023. В свою чергу, з наданої копії повідомлення про підозру від 22.01.2024 вбачається, що за фактами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_5 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16.01.2024. Матеріали клопотання не містять відомостей про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 0000358 від 08.03.2023 та № 0000033 від 16.01.2024 в одне провадження.

З даного приводу слідчий суддя констатує, що відповідно до положень ст. 217 КПК України, об`єднання матеріалів досудового розслідування є кримінальною процесуальною діяльністю прокурора, що полягає в інтеграції в одному провадженні двох чи більше матеріалів для їх спільного досудового розслідування. Вирішення вказаного питання є прерогативою прокурора.

Слідчий суддя погоджується з доводами захисту щодо подання клопотання в рамках двох окремих кримінальних провадженнях, що не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, тому вважає за необхідне провести розгляд питання про застосування запобіжного заходу в рамках зазначених у клопотанні матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, тобто за епізодами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , без урахування епізодів, про вчинення яких ОСОБА_5 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16.01.2024. Проведення розгляду клопотання саме в рамках матеріалів досудового розслідування № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, не впливає на засоби забезпечення ефективного судового процесу.

Крім того, захисник обґрунтував заперечення проти клопотання необґрунтованістю підозри, повідомленої ОСОБА_5 , та відсутності доказів вчинення саме підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З даного приводу слідчий суддя вважає доводи захисника безпідставними та наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слідчий суддя враховує те, що чинний КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням Європейського суду з прав людини «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, § 219, 21.04.2011).

Європейський суд з прав людини зазначив, що «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин («K.-F. проти Німеччини» 27.11.1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя констатує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що зібрані органом досудового розслідування докази, які були досліджені під час розгляду клопотання, свідчать про те, що наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, за фактами заволодіння майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 .

Разом з тим, подане слідчим клопотання неповною мірою відповідає вищевказаним вимогам. Так, слідчий за погодженням з прокурором посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте клопотання не містить викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам.

Зокрема, як у клопотанні, так і під час судового засідання слідчим та прокурором не наведено даних про те, що ОСОБА_5 намагався ухилитися від органів досудового розслідування, будь-яким чином впливати на свідків або іншим чином перешкодити досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні. Твердження слідчого та прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі «Мамедова проти росії» 7064/05 від 01.06.2006 щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Не надано слідчим і прокурором доказів, які б свідчили про вплив підозрюваного на свідків. Як вбачається з клопотання, на теперішній час проведено допити свідків щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, жоден з яких не вказав на те, що підозрюваний яким-небудь чином намагався вплинути на них.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Посилання сторони обвинувачення на ті обставини, що ОСОБА_5 ніде не працює, раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисне кримінальне правопорушення, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, проте, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, згідно наданої Матвіївською сільською радою характеристики, скарг та нарікань та поведінку підозрюваного у побуті до сільської ради не надходило.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, факт того, що він не працює, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 достатньо застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 192-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, який буде здійснювати кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати для виконання Відділенню поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відділенню поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це слідчому, суд.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці у межах строку досудового розслідування - до 12.03.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

29.01.2024