УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 року слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 000129 від 22.10.2023 року, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 21.10.2022 року близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_4 , під час перетину державного кордону України, в міжнародному автомобільному пункті пропуску "Устилуг-Зосін", що знаходиться в м.Устилуг, Волинської області, в ході перевірки документів надав працівникам ДПС України неправомірну вигоду в сумі 100 Євро, а саме за пропуск його через державний кордон України в Республіку Польща, що могло свідчити про надання неправомірної вимоги.

22.10.2023 року, відомості про вказаний факт СВ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000129 від 22.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

21.10.2023 року, в ході огляду місця події, по АДРЕСА_1 , на території митного посту Устилуг, в було вилучено купюру номіналом 100 Євро із серійним номером SE та довідку (взамін військового квитка).

Слідчий у судовому засіданні уточнив своє клопотання та просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 100 Євро, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 намагався надати дану суму в якості неправомірної вигоди працівникам прикордонної служби.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту не заперечує.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, а саме з протоколу огляду місця події, грошові кошти в сумі 100 Євро було вилучено 21.10.2023 року. До слідчого судді з клопотанням про накладення арешту старший слідчий звернувся 23.10.2023 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені 21.10.2023 року в ході огляду місця події речі, а саме 100 Євро( однією купюрою номіналом 100 доларів США з серійним номером SE ), мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 000129 від 22.10.2023 року, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчий звертає увагу слідчого судді на те, що на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного майна.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду місця події майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом, правовий режим зберігання якого регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи те, що вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 100 Євро, має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: 100 Євро (однією купюрою номіналом 100 доларів США з серійним номером SE ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ