печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту майно, вилучене у ході обшуку від 22.08.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем розташування архіву нотаріуса ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступними обставинами.

Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Кіровоградської області діє організована злочинна група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватні нотаріуси, помічники приватних нотаріусів, інженери-землевпорядники, особи, які представляли інтереси громадян щодо розпорядження земельними ділянками, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області.

Протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок полягає у фіктивному оформленні права власності на земельні ділянки які розташовані на території Кіровоградської області особам, які проживають на території Житомирської, Рівненської, Волинської, Київської та Дніпропетровської областей без їх відома та участі. Виділення земельних ділянок здійснюється службовими особами ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області за участі осіб, які нібито мали довіреності на представлення інтересів щодо отримання у власність та розпорядження земельними ділянками.

Крім того до вказаної злочинної діяльності залучено інженерів землевпорядників приватних землевпорядних організацій, які здійснюють розробку проектів землеустрою, складають кадастрові плани та затверджують технічну документацію на земельні ділянки підставним громадянам України без їх відома та участі на території Кіровоградської області.

Також до протиправного механізму залучено приватних нотаріусів, які зловживаючи службовим становищем, систематично здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем.

Вказані дії полягають у несанкціонованому втручанні в роботу єдиних та державних реєстрів в сфері нотаріату, що призвело до підробки інформації, а також використанні спеціальних бланків нотаріальних документів (бланків суворої звітності) в частині вчинення нотаріальних дій (реєстрація договорів купівлі-продажу, довіреностей, актів, приписів, тощо) під час фактичного перебування приватного нотаріуса за кордоном.

Згідно даних досудового розслідування, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2023 року у провадженні № 757/33630/23-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем розташування архіву нотаріуса ОСОБА_4 , під час якого, зокрема, серед іншого виявлено та вилучено довіреності та матеріали до них, дозвіл на виявлення та вилучення яких надано в ухвалі про проведення обшуку. Крім цього виявлено та вилучено довіреності і матеріали до них, на які дозвіл в ухвалі на проведення обшуку не надано, зокрема вказані документи зшиті у нотаріальні справи, а саме: зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 02.04.2018 по 16.04.2018 на 185 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 17.04.2018 по 27.04.2018 на 100 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 08.05.2018 по 17.05.2018 на 207 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 17.05.2018 по 07.06.2018 на 203 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 30.05.2018 по 19.06.2018 на 202 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 22.05.2018 по 29.05.2018 на 242 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 23.08.2018 та за період з 29.05.2018 по 26.06.2018 на 250 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 03.05.2018 по 31.05.2018 на 131 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 14.06.2018 по 21.06.2018 на 184 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 07.06.2018 по 06.09.2018 на 116 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 04.06.2018 по 12.06.2018 на 205 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 01.06.2018 по 26.06.2018 на 108 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 04.07.2018 по 05.07.2018 на 80 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 27.06.2018 по 12.07.2018 на 209 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 02.07.2018 по 31.07.2018 на 102 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 02.08.2018 по 31.08.2018 на 115 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 03.09.2018 по 28.09.2018 на 125 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 03.10.2018 по 31.10.2018 на 99 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 09.01.2018 по 14.12.2018 на 131 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 01.03.2019 по 29.03.2019 на 87 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 02.04.2019 по 26.04.2019 на 72 арк.; зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 07.05.2019 по 29.05.2019 на 104 арк.;зшиту справу № 02 18 довіреності за період з 31.05.2019 по 25.06.2019 на 135 арк.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на викладені у ньому підстави.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, стороною обвинувачення в матеріалах клопотання зазначено, що метою арешту у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речового доказу.

На обґрунтування необхідності накладення арешту прокурором до матеріалів клопотання долучено копію постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 22.08.2023 року про визнання речовим доказом.

Разом з тим, в постанові не зазначено яке доказове значення мають вилучені документи зшиті у нотаріальні справи для кримінального провадження, чи були вони знаряддям вчинення злочину чи предметом злочину, або містять сліди кримінального правопорушення.

Зокрема, слідчому судді відомостей, що особа, в якої під час обшуку вилучені документи зшиті у нотаріальні справи є підозрюваною або особою, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваних у кримінальному провадженні не надані, що виключає можливість обмеження його права власності за інших підстав, визначених ст. 170 КПК України.

Більш того, якого як вбачається з матеріалів клопотання, 22.08.2023 року в ході проведення обшуку офісного приміщення, за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , вказане майно було вилучено, з метою проведення їх експертного дослідження.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова є процесуальним документом, яким оформляється їх рішення під час провадження досудового розслідування, проте всупереч вимогам ст. 110 КПК України, до матеріалів клопотання постанову про проведення експертного дослідження у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року для детального дослідження якого необхідне вказане вилучене майно, не долучено та в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано, що свідчить про відсутність достатніх та належних даних, для тримання належного майна під арештом.

Зокрема, в клопотанні та долучених до нього матеріалах з достатньою повнотою органом досудового розслідування не обґрунтовано, яким саме чином вказане майно є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом, чи використовувалися під час вчинення вказаного кримінального правопорушення, прокурором під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 КПК України суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду в покладення їх на одного суб`єкта, тим більше самостійно витребувати у сторони обвинувачення будь-які документи на підтвердження доводів клопотання.

Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, доводи органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту, є безпідставними та немотивованими, та клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 98, 117, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року, відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1