ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4452/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1034/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000057 від 22.01.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кулінічі Харківської області, громадянина України, який працює водієм КП «Салтівське трамвайне депо», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до частини 1 статті 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 8 924 грн. 24 коп.

В задоволені цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , КП «Салтівське трамвайне депо» про відшкодування шкоди спричиненої злочином - відмовлено.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 21.01.2022, близько 20 год. 50 хв., керуючи технічно-справним транспортним засобом - автобусом «КАRSAN-АТАК», р.н. НОМЕР_1 рухався у крайній лівій смузі руху, зі сторони вул. Дружби Народів по вул. Гвардійців Широнинців у напрямку вул. Героїв Праці у м. Харкові, зі швидкістю 24 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар.

Продовжуючи рух у вказаному напрямку, увімкнувши показчик лівого повороту, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Гвардійців Широнинців та вул. Бучми в м. Харкові, ОСОБА_7 , допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінами, зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, перед початком здійснення маневру повороту вліво, не впевнився в безпечності свого маневру та почавши здійснювати маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Тракторобудівників у м. Харкові, чим грубо порушив вимоги пунктів 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- пункт 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- пункт 16.6 «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч»,

та продовжуючи маневр повороту не надав дорогу транспортному засобу «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному йому напрямку, тобто зі сторони вул. Героїв Праці у напрямку вул. Дружби Народів у м. Харкові, зі швидкістю 90 км/год., та допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, а саме: двокісточковий перелом лівої гомілки та перелом нижнього полюса правого наколінника.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не зорієнтувався у дорожній обстановці, перед початком виконання маневру повороту ліворуч, не переконався в небезпечності свого маневру, і допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному йому напрямку, що спричинило останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_8 .

Не погодившись з зазначеним вироком, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2023 в частині відмови у задоволенні цивільного позову скасувати, стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Салтівське трамвайне депо» на користь потерпілого ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду в розмірі 140 000 грн.; моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмір 30 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги потерпілий вказує на те, що суд першої інстанції з незрозумілих підстав відмовив потерпілому у стягненні моральної та матеріальної шкоди з винуватця ДТП та його роботодавця, жодним чином не обґрунтовуючи мотиви відмови у задоволенні цивільного позову.

У відповідності до частини 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

На думку потерпілого, сума завданої моральної шкоди, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_7 та КП «Салтівське трамвайне депо» на його користь в загальному розмірі становить 200 000 грн., окрім цього у зв`язку із укладенням договору про надання правової допомоги від 02.02.2022 між адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого бюро, адвоката ОСОБА_9 з ОСОБА_8 орієнтовано понесені витрати на професійну правничу допомогу становлять 30 000 грн., що частково підтверджується квитанцією, яка долучена до матеріалів справи в ході судового розгляду.

Апелянт зазначає, що згідно частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична ocоба відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

ОСОБА_7 на момент завдання шкоди перебував у трудових відносинах з КП « Салтівське трамвайне депо» на посаді водія та виконував свої службові обов`язки та на думку апелянта, внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків завдав цивільному позивачу шкоди в результаті пошкодження його транспортного засобу, що підлягає відшкодуванню.

Також потерпілий вказує, що крім фізичного болю та страждань, внаслідок ДТП він зазнав душевних страждань, що тривають і досі, пов`язаних з пошкодженням здоров`я, знищенням автомобілю, неможливістю його використання та неможливістю отримати відшкодування заподіяних йому збитків та відновити своє порушене право протягом тривалого часу, у зв`язку з чим він змушений докладати значних додаткових зусиль для організації свого звичного життя, реабілітації для відновлення здоров`я. Отримані вади здоров`я, фізичний, а також його психічний та емоційний стан пригнічений, погіршились розумові та фізичні здібності, з`явився страх пересування за допомогою транспорту (навіть у якості пасажира), що негативним чином відобразилось на всіх його сферах життя.

Апелянт вважає, що відповідно до частин 1-3 статті 22, частин 1,3 статті 23, частини 1 статті 1167, частини 1 статті 1172 ЦК України спричинена йому моральна шкода в сумі 200 000 грн. внаслідок ДТП підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_7 та КП « Салтівське трамвайне депо».

Крім цього потерпілий вказує, що згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, за вибором потерпілого, суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи положення частини 1 статті 1166 ЦК України потерпілий зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються особою, яка її завдала.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не прибули, надали заяву про розгляд апеляційної скарги, без їх участі, що не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора, обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок в частині розгляду цивільного позову, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок в межах поданої апеляційної скарги щодо відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , КП «Салтівське трамвайне депо» про відшкодування шкоди спричиненої злочином, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування потерпілому спричиненої матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до суду не надані докази ні вартості спричинених внаслідок ДТП збитків у вигляді пошкодженого автомобіля, ні відповідних витрат на лікування потерпілого, з урахуванням призначення лікарів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, зазначив, що право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які витрати немайнового характеру вони спричинили.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно вимог частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частин 1 статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначити якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Згідно роз`яснень, що містяться в пунктах 3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з позовних вимог, потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути солідарно з ОСОБА_7 та КП «Салтівське трамвайне депо» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була спричинена в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21.01.2022, та зазначив, що внаслідок ДТП був пошкоджений його транспортний засіб «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_2 і збитки склали 90 000 грн., також йому було спричинені тілесні ушкодження і на лікування він витратив 50 000 грн. Крім того, він зазнав моральних страждань, які оцінює у розмірі 200 000 грн.. У зв`язку з укладенням між ним та адвокатським бюро «Мосейчук та партнери» договору про надання йому правничої допомоги, ним понесені витрати орієнтовно у розмірі 30 000 грн., які також підлягають стягненню.

Вирішуючи заявлений цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , КП «Салтівське трамвайне депо» про відшкодування шкоди спричиненої злочином, суд першої інстанції врахував положення статті 128 КПК України, статей 23, 174, 451, 1187, 1190, 1192, 1194 ЦК України, статті 263 ЦПК України та на думку суду апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову з задоволенні позовних вимог та відшкодування судових витрат, з огляду на те, що позивачем до суду першої інстанції не було надано потерпілим доказів вартості спричинених внаслідок ДТП збитків у вигляді пошкодження автомобіля, витрат на лікування потерпілого, з урахуванням призначення лікарів, періоду лікування та наявності у потерпілого душевних страждань.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку у відповідній частині.

У зв`язку із наведеним, колегії суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 обґрунтованим і вмотивованим, та таким, що відповідає вимогам статті 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільного позову, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: