У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2023 року про арешт майна.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2023 року накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку військової частини НОМЕР_1 , а саме: документацію, ноутбуки та мобільний телефон.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглянуто слідчим суддею поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 172 КПК України, та з порушеннями правил територіальної підсудності.

Зазначає, що слідчим суддею в преамбулі та на початку описової частини ухвали, зазначено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, подане прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , однак у резолютивній частині ухвали, зазначено - клопотання слідчого задовольнити, що свідчить про неповноту дослідження фактичних обставин та невідповідність висновків суду таким обставинам.

Звертає увагу, що слідчим суддею не розглянуті його клопотання про повернення слідчому та прокурору клопотання про накладання арешту на майно у зв`язку з порушенням правил підсудності розгляду вказаного клопотання та його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України та клопотання про повернення тимчасово вилученого в ході проведення обшуку майна. Окрім того не вирішено клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , щодо повернення тимчасово вилученого в ході обшуку військового майна, та не надано оцінку долученим в ході судового засідання доказам. Також до клопотання прокурора не було додано документів, які б підтверджували право власності ВЧ НОМЕР_1 на арештоване майно, оскільки також було вилучено майно, власником якого є ОСОБА_8 (ноутбук та мобільний телефон).

Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 168 КПК України та судової практики, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Однак, слідчим суддею залишено без уваги той факт, що всі документи (оригінали документів), стосовно договірної процедури, яка вивчається слідством, електронні копії, на яких імовірно могли зберегтись на комп`ютерах, були надані органу досудового розслідування безперешкодно та добровільно. Також, на жодному з комп`ютерів не було паролів, які б обмежували доступ до наявної в них інформації, а отже відсутні будь-які перешкоди для її копіювання у повному обсязі, однак прокурор в обґрунтування клопотання зазначила, що техніку слід оглянути.

Представником ВЧ НОМЕР_1 в ході обшуку та в судовому засіданні було висловлено клопотання, щодо копіювання наявної в даних вилучених ноутбуках інформації, та повернення їх, оскільки зазначені ноутбуки є державним майном, яке перебуває на обліку військової частини, не може бути знищене або пошкоджене, та використовується для забезпечення підрозділів (бойових груп) НОМЕР_2 прикордонного загону, які перебувають та ведуть бойові дії на лінії зіткнення.

Апелянт вважає, що слідчим суддею не перевірено, чи дійсно вилучене майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 16.06.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2022 між ВЧ НОМЕР_1 в особі командира частини ОСОБА_9 був укладений договір №54-22 про закупівлю з ФОП « ОСОБА_10 ». Відповідно до п. 1 договору предметом закупівлі є товар за кодом ДК 021:2015 «15810000-9 хлібопродукти, свіжовипечені, хлібобулочні та кондитерські вироби» (хліб формовий з борошна першого ґатунку). За додатком № 1 «Спеціфікація» ФОП « ОСОБА_10 » повинен поставити замовнику 47 000 кг «хліба формового з борошна 1 ґатунку» на загальну суму 1 316 000 грн без ПДВ (28 грн/1 кг).

Службові особи військової частини НОМЕР_1 належним чином не провели моніторинг цін на ринку, внаслідок чого ціна на хліб в договорі про закупівлю №54-22 була надто вище ринкової ціни, у результаті чого службові особи ВЧ 2161 надлишково сплатили ФОП ОСОБА_10 грошові кошти, тим самим розтратили їх, чим завдали шкоди державним інтересам.

19.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.09.2023 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем знаходження тилового пункту управління ВЧ НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено документацію, ноутбуки та мобільний телефон.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно військової частини НОМЕР_1 , а саме: документацію, ноутбуки та мобільний телефон, вилучених в ході проведення обшуку за місцем знаходження тилового пункту управління ВЧ НОМЕР_1 .

20.09.2023 вилучені предмети та документація оглянуті слідчим та визнані речовим доказом.

Слідчим суддею зазначено, що вилучені документи мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки безпосередньо складалися для укладення та виконання договору про закупівлю товарів, за допомогою іншої документації можливо встановити ціни на хліб, які були встановлені у 2022-2023 роках. На вилученій комп`ютерній техніці маються файли та електронні варіанти документів щодо укладення та виконання договору, крім того, вказана техніка підлягає дослідженню експертами для встановлення на ній видалених файлів, зокрема запитів та підроблені відповіді від підприємств з ціновими пропозиціями на хліб.

У ході проведення обшуку ОСОБА_8 намагався розбити свій телефон та здійснив його перезавантаження до заводських налаштувань, тим самим власноручно знищив список своїх контактів, журнал дзвінків та іншу інформацію, яка зберігалася на телефоні. Така поведінка ОСОБА_8 дає підстави вважати, що на вказаному телефоні зберігається інформація, яка має відношення до кримінального провадження.

Крім того, слідчим були оглянуті ноутбук, вилучений з робочого місця ОСОБА_8 , та ноутбук, вилучений за місцем дислокації відділу МТЗ ВЧ 2161, про що складено протоколи оглядів та встановлено, що вилучені ноутбуки містять файли, зміст яких стосується обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що в ході досудового розслідування є необхідність у проведенні оглядів інформації, яка міститься на вилучених мобільних телефонах, ноутбуках, в документах, оскільки вона безпосередньо стосується укладення та виконання договору про закупівлю товарів, також існує подальша необхідність у призначенні експертиз, висновки яких можуть бути використані, як доказ у вчиненні кримінального правопорушення, що є необхідним для накладення арешту з метою забезпечення завдань кримінального провадження, а також є розумним і співрозмірним обмеженню права власності.

Слідчий суддя під час призначення до розгляду клопотання прокурора перевірив його на дотримання вимог ст.ст. 32, 171 КПК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що на вказане майно має бути накладений арешт з метою збереження речових доказів.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвокат ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 повідомлені про дату та час апеляційного розгляду, але не з`явилися, неявка до суду сторін не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, на підставі ч. 3 ст. 132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 16.06.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України.

У клопотанні про арешт майна прокурор зазначила, що при проведенні досудового розслідування встановлено, що службові особи військової частини НОМЕР_1 належним чином не провели моніторинг цін на ринку, внаслідок чого ціна на хліб в договорі про закупівлю була надто вище ринкової ціни, у результаті чого службові особи військової частини надлишково сплатили ФОП ОСОБА_10 грошові кошти, тим самим розтратили їх, чим завдали шкоди державним інтересам.

Вилучені ноутбуки, мобільний телефон та документація, при проведенні 19.09.2023 обшуку тилового пункту управління ВЧ НОМЕР_1 , постановою слідчого від 20.09.2023 визнані речовими доказами.

Суд вважає, що слідчий суддя достатньо мотивував рішення про накладення арешту на вищевказане майно.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що влучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Обставини кримінального провадження свідчать про те, що ці речі можуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В поданій апеляційній скарзі апелянт стверджує, що ОСОБА_8 є власником вилученого майна мобільного телефону та ноутбуку, які є його власністю, а вилучення цього майна ніяким чином не пов`язано з обставинами, що досліджуються у кримінальному провадженні.

Між тим, у даному провадженні відсутні належні докази на підтвердження цих доводів.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону достатньо враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Суд вважає, що слідчий суддя достатньо мотивував рішення про накладення арешту на це майно, а доводи апелянта про скасування ухвали слідчого судді щодо накладення арешту на майно ОСОБА_8 та військової частини НОМЕР_1 , не є слушними, з огляду на наступне.

Так, аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

Також наявні підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_8 19.09.2023 мобільний телефон та ноутбук мають доказове значення у кримінальному провадженні, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Обставини кримінального провадження свідчать про те, що вилучене майно може у собі містити відомості, які у подальшому будуть використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У ході проведення досудового розслідування є необхідність вивчення та аналізу інформації, що міститься у документації, ноутбуках та на мобільному телефоні.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_8 , і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно.

Що стосується посилання представника на те, що майно було вилучено незаконно під час обшуку, то вказані доводи є необґрунтованими, оскільки документація, ноутбуки та мобільний телефон вилучені у відповідності до вимог ч. 5 ст. 263 КПК України.

Крім того, згідно протоколу обшуку від 19.09.2023, вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон з пошкодженим екраном та на момент вилучення у ньому видалені всі контакти, журнали дзвінків, тобто відредагований до заводських базових налаштувань.

Також доводи апелянта з приводу порушення правил територіальної підсудності є безпідставними. Оскільки, відповідно до наказу№63 директора ТУ ДБР у м. Мелітополі від 22.06.2023, тимчасовим місцем дислокації третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі визначено адміністративну будівлю за адресою: вул. Гарнізонна, 13, м. Миколаїв. Зазначена територія підпадає під юрисдикцію Заводського районного суду м. Миколаєва. У подальшому, згідно з наказом директора ТУ ДБР у м. Мелітополі, особовий склад третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі переведено на рівнозначні посади другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2023 року про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3