Житомирський апеляційний суд
Справа № 274/4576/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

19 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000799 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року.

Вказаним вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж 60 днів, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18 грудня 2023 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від прокурор ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 п.12 ст.115 КК України, та наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_7 , розуміючи, що за вчинений злочин йому призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватися від суду; також не виключається можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій; не виключається можливість що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не прибувати на виклики суду, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Під тяжкістю можливого покарання ОСОБА_7 , розуміючи, що за вчинений злочин йому призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду; також може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій; а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не прибувати на виклики суду у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливість обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи, що вказані ризики на даний час не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім цього, для розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року, апеляційному суду потрібен певний час. Завершити апеляційний розгляд даного кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу не представляється можливим.

Таким чином, колегія суддів вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 331, 405 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 16 лютого 2024 року (включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: