Справа № 481/2131/23
Провадж.№ 1-кп/481/2/2024
В И Р О К

іменем України

04.01.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023 року за № 0000185

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ул`янівка, Новобузького, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, із не повною загальною середньою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що 30 листопада 2023 року близько 22:00 год. у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин виник кримінально - протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_3 пішов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_5 та зайшовши до коридору будинку, виявив там ОСОБА_5 який сидів навпочіпки.

Так, 30 листопада 2023 року близько 22:02 год., обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, перебуваючи у коридорі будинку, що розташований за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи протиправні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи навпроти ОСОБА_5 , який сидів навпочіпки, умисно, цілеспрямовано наніс два удари кулаком правої руки в ліве око ОСОБА_5 .

Внаслідок умисних кримінально-протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у виді синця в області лівого ока, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, каявся у вчиненому. Пояснив, що потерпілий є рідним братом його цивільної дружини, тому про мотиви сварки із потерпілим він говорити не хоче оскільки це особисте. Суду надав пояснення аналогічні викладеному в обвинувальному акті, що 30.11.2023 року близько 22 години він пішов до потерпілого ОСОБА_5 з метою нанесення йому тілесних ушкоджень. Прийшовши до потерпілого додому обвинувачений наніс ОСОБА_5 кулаком правої руки два удари в область лівого ока, після чого прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і розборонили їх.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 30 листопада 2023 року у вечірній час, близько 22 години він перебував за місцем свого тимчасового помешкання в АДРЕСА_3 , куди прийшов після роботи. Коли він сидів у коридорі до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_3 і наніс йому два удари кулаком в область лівого ока. Потерпілий почав захищатися, тримав обвинуваченого на відстані витягнутої руки, в цей час з іншої кімнати вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і розборонили їх. До цього між потерпілим та обвинуваченим неприязних відносин не було, і сімейних близьких стосунків вони також не підтримували. Чому стався конфлікт потерпілий не знає, після конфлікту із обвинуваченим не спілкувався та не мирився.

Винуватість ОСОБА_3 у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 також підтверджується і письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Витягом з кримінального провадження № 0000185 від 01.12.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст.125 КК України та заявою ОСОБА_5 , з яких встановлено, що ОСОБА_5 30.11.2023 року звернувся до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою, про те, що 30.11.2023 року ОСОБА_3 , внаслідок завдання ударів кулаком руки в обличчя, спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п.27, 28, 29).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2023 року із фототаблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, детально розповів та показав з допомогою статиста, про обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 30.11.2023 року обвинуваченим ОСОБА_3 (а.к.п.30-39).

Висновком експерта № 160 від 04.12.2023 року, згідно якого у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження: синець в області лівого ока. Наявне тілесне ушкодження утворилосьвід не менш, чим 1го удару якогось тупого твердого предмету, можливо 30.11.2023 року від удару (ударів) кулаком. Наявне ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень ( а.к.п. 42).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2023 року із фототаблицею до нього, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 в присутності двох понятих, детально розповів та показав з допомогою статиста, про обставини та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 30.11.2023 року (а.к.п.43-49).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено події кримінальних правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

З огляду на вищеописані обставини дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за фактом нанесення потерпілому ОСОБА_5 30.11.2023 року близько 22:02 години легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставина яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Як вбачається з санкції ч.1 ст.125 КК України кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_3 виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, є проступком.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченого, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та ставлення до вчиненого проступку, а також суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вказаного проступку який вчинено під час дії воєнного стану, відсутність обтяжуючої покарання обставини, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за можливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 призначивши покарання у виді штрафу, у розмірі який передбачено санкцією статті за явкою кваліфіковано його дії, що сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Цивільного позову пред`явлено не було.

Під час вчинення кримінального проступку, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу судом не вирішувалось.

Процесуальні витрати по справі відсутні .

Речові докази також відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя