Провадження № 1-кп/466/365/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000126 від 06.07.2023 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з освітою середньою спеціальною, розлученої , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 09.06.2023 року о 23:13 год., перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом зловживання довірою, під приводом продажу одягу в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у соціальній мережі «Facebook», як передоплату, отримала від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти за покупку жіночого костюму у сумі 485 грн на банківську картку АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_1 , яка знаходиться у її користуванні. 11.06.2023 приблизно о 15:15 год. у банкоматі АБ «УКРГАЗБАНК за адресою м. Львів, проспект Чорновола, 61, використовуючи банківську картку АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , незаконно заволоділа вказаними грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 , які в подальшому витратила на власні потреби.

Обвинувачена ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що займалась продажем товару через мережу інтернет, хоча фізичною особою підприємцем була зареєстрована формально її донька. ОСОБА_5 , використовуючи мобільний телефон доньки, вела переписку з покупцями. Зокрема, потерпіла ОСОБА_6 замовила їй товар, внесла передоплату , яку обвинувачена отримала через банкомат АБ «УКРГАЗБАНК за адресою м. Львів, проспект Чорновола, 61в сумі 485 грн., однак товар потерпілій не відправила. У вчиненому розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз"яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов переконання, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, доведена повністю. Кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України суд вважає вірною, оскільки обвинувачена вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману / шахрайство/.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подала суду клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. ч.4 ст.286 КПК України - за дійовим каяттям. При цьому посилається на те, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала вину, сприяла органу досудового розслідування у розкритті злочину , відшкодувала потерпілій понесені збитки.

Обвинувачена ОСОБА_5 клопотання підтримала .Прокурор щодо задоволення вказаного клопотання не заперечував.

На підтвердження клопотання захисником подані письмові докази, досліджені у судовому засіданні, а саме:

-рапорт о/у СПШ ВКП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 07.11.2023 р. про те, що до вчинення шахрайства щодо ОСОБА_6 може бути причетна ОСОБА_5 ,

-протокол обшуку від 15.11.2023 р. ,проведеного на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.11.2023 р., за місцем проживання доньки обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_8 ,під час якого ОСОБА_8 добровільно видала належні їй мобільні телефони , банківські картки ,

-розписку потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування їй заподіяних збитків, датовану 24.11.2023 р.,

-протокол слідчого експерименту від 24.11.2023 р., під час якого ОСОБА_5 показала, яким способом та за яких обставин отримала кошти від потерпілої, як передоплату за товар.

Вказані докази суд вважає належними та допустимими відповідно до змісту ст. ст.84-86 КПК України.

Під дійовим каяттям розуміється активна поведінка особи, яка вчинила злочин, що полягає у щирому каятті, активному сприянню розкриттю злочину і повному відшкодуванні завданої нею збитків або усуненні заподіяної шкоди. Дійове каяття є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності, за наявності певних об`єктивних і суб`єктивних ознак. Зокрема, об`єктивними ознаками є : вчинення особою кримінального правопорушення вперше, вчинений злочин є невеликої тяжкості, наявність позитивної посткримінальної поведінки обвинуваченого, як то добровільне прибуття до правоохоронного органу зі зізнанням, добровільне відшкодування збитків.

З наданих до клопотання захисником письмових доказів вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинено 09.06.2023 р., відомості про вчинений злочин внесені в ЄРДР 06.07.2023 р. Лише під час обшуку ,проведеного за ухвалою слідчого судді 15.11.2023 р. за місцем проживання доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , було останньою видано мобільні телефони, за допомогою яких обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення. І лише після цього ОСОБА_5 під час слідчого експерименту, проведеного 24.11.2023 р., пояснила, в який спосіб вчинила кримінальне правопорушення, та 24.11.2023 р. відшкодувала збитки потерпілій.

Допитана за клопотанням захисту на підтвердження мотивів клопотання про закриття кримінального провадження свідок ОСОБА_8 пояснила, що формально була зареєстрована ФОП, хоча фактично діяльність з продажу товару через інтернет здійснювала її мати ОСОБА_5 , використовуючи мобільні телефони свідка. Про це свідкові не було відомо. При проведенні обшуку за її місцем проживання вона добровільно видала мобільні телефони , які використовувалась її мати при вчиненні кримінального правопорушення .

За клопотанням прокурора судом досліджено ухвалу слідчого судді від 19.12.2023р., винесену в межах кримінального провадження №0000122 від 04.07.2023 р. , зі змісту якої вбачається, що таке кримінальне провадження стосується підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Вказані докази у їх сукупності, на переконання суду, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_5 ознак дійового каяття. А відтак, суд вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.286 КПК України, до задоволення не підлягає.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченої є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України -відсутні.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та період вчинення - під час військового стану в країні, особу обвинуваченої, яка розкаялась у вчиненому, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, відшкодувала шкоду потерпілій, та вважає, що їй слід обрати покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід у даному провадженні не обирався.

Речові докази вилучені із кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19.12.2023 р.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винною та засудити за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян / 34 000 грн - тридцять чотири тисячі грн/.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1