Справа №522/7233/20
Провадження №1-кп/522/1438/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 10.03.2020 року, за обвинуваченням:

1. ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Ткібулі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України,

2. ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Сухумі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України,

3. ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Одесі, громадянина України, Республіки Грузія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий в силу ст. 89 ККУ, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

інші учасники кримінального провадження:

потерпілий ОСОБА_15 ,

перекладач ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнано судом недоведеним.

Згідно із обвинувальним актом, складеним старшим слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 та затвердженим прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , особа, яка перебуває у розшуку та невстановлена особа обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України за наступних обставин.

1. ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020 в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , особою відносно якою провадження по справі зупинене судом у зв`язку із розшуком (далі за текстом особа 1), та невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 , розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки «Audi A6», чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 з метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого під приводом купівлі транспортного засобу домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою наступним чином.

3 метою доведення свого злочину до кінця особа 1 разом з ОСОБА_5 10.03.2020 приблизно о 16 годині в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 , зустрітись біля виїзду з м. Миколаїв, під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17годині 30 хвилин особа 1 разом з ОСОБА_5 , приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_15 , та дружиною потерпілого - ОСОБА_20 .

Далі ОСОБА_15 та ОСОБА_20 за запрошенням особа 1 та ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресою АДРЕСА_6 . Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 , керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказав потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію. На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з метою доведення до кінця спільного наміру на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із вимаганням чужого майна, поєднаного із погрозами застосування насильства над потерпілим та незаконним позбавленням волі людини із корисливих мотивів, особа 1 та ОСОБА_5 , перебували увесь час поряд, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб та працівників поліції, мати змогу попередити та повідомити про це ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

2. Також ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020, в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , особою відносно якою провадження по справі зупинене судом у зв`язку із розшуком обвинуваченого (далі за текстом особа 1), ОСОБА_5 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 , розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки «Audi А6», чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 , з метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого під приводом купівлі транспортного засобу домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою таким чином, а саме:

3 метою доведення свого злочину до кінця, особа 1 разом з ОСОБА_5 , 10.03.2020, приблизно о 16.00 в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 , зустрітись біля виїзду з м.Миколаїв, під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17:30 особа 1 разом з ОСОБА_5 , приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_3 , до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_21 та дружиною потерпілого ОСОБА_20 ..

Далі ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , по запрошенню особа 1 та ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресою АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 , керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказав потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

Катамадзе Шота, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вище вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію.

На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, особа 1 та ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України: вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За сукупністю злочинів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України.

3. ОСОБА_5 , обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020, в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки Audi А6, чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 , з метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого під приводом купівлі транспортного засобу домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою наступним чином.

З метою доведення свого злочину до кінця, особа 1 разом з ОСОБА_5 , 10.03.2020 приблизно о 16 годині в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 , зустрітись біля виїзду з м. Миколаїв, під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин особа 1 разом з ОСОБА_5 приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_15 , та дружиною потерпілого ОСОБА_20 .

Далі, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 за запрошенням особи 1 та ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресою АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказав потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію.

На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, особа 1 та ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

4. Також ОСОБА_5 , обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020, в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 , розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки «Audi A6», чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 . з метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого, під приводом купівлі транспортного засобу домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою наступним чином.

3 метою доведення свого злочину до кінця, особа 1 разом з ОСОБА_5 10.03.2020 приблизно о 16 годині в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 зустрітись біля виїзду з м. Миколаїв, під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин особа 1 разом з ОСОБА_5 приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_15 , та дружиною потерпілого - ОСОБА_20 .

Далі, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , за запрошенням особи 1 та ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресо АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 , керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказав потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі у разі не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, особа 1 та ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України: вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб

За сукупністю ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

5. ОСОБА_6 обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020 в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , особою 1 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 , розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки «Audi А6», чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 , з метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого під приводом купівлі транспортного засобу, домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою ролі наступним чином.

3 метою доведення свого злочину до кінця, особа 1 разом з ОСОБА_5 , 10.03.2020 приблизно о 16 голині в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 зустрітись біля виїзду з м.Миколаїв під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин особа 1 разом з ОСОБА_5 , приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_4 . до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_21 , та дружиною потерпілого - ОСОБА_20 ..

Далі ОСОБА_15 та ОСОБА_20 за запрошенням особи 1 і ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресою АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 , керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказав потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_6 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію.

На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, особа 1 та ОСОБА_5 ( на цьому речення закінчено).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України: незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

6.Також ОСОБА_6 , обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 10.03.2020 в денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , особою 1 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила про те, що ОСОБА_15 , розмістив оголошення про продаж належного йому транспортного засобу марки «Audi A6», чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 . 3 метою незаконного позбавлення волі та вимагання грошових коштів у потерпілого, під приводом купівлі транспортного засобу, домовились про вчинення злочину, розподіливши ролі між собою наступним чином.

3 метою доведення свого злочину до кінця, особа 1 разом з ОСОБА_5 , 10.03.2020 приблизно о 16 годині в телефонному режимі домовились із потерпілим ОСОБА_15 зустрітись біля виїзду з м. Миколаїв під надуманим приводом огляду належного останньому транспортного засобу.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин особа 1 разом з ОСОБА_5 , приїхали на транспортному засобі марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , до визначеного місця зустрічі, де в подальшому зустрілися з потерпілим ОСОБА_21 , та дружиною потерпілого - ОСОБА_20 .

Далі, ОСОБА_24 та ОСОБА_22 за запрошенням особи 1 та ОСОБА_5 , в їх супроводі, прибули за адресою АДРЕСА_6 .

Продовжуючи свої противоправні дії, особа 1 та ОСОБА_5 , керуючись заздалегідь обумовленим планом, спрямованим на незаконне позбавлення волі, наказали потерпілому залишатися на місці проти його волі, при цьому погрожуючи застосуванням фізичного насилля. Потерпілий ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрози застосування відносно нього насилля, встановивши загрозу своєму життю та здоров`ю, виконував накази останніх.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 10.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, спрямований на вимагання передачі чужого майна з погрозою застосування насилля над потерпілим, примусили останнього написати власноруч розписку, згідно якої ОСОБА_15 нібито винен 15 000 доларів США.

Крім того, вказані особи вимагали 2000 доларів США негайно. У разі у не виконання потерпілим ОСОБА_15 вказаних вимог, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 погрожували фізичною розправою, при цьому утримуючи ОСОБА_15 проти його волі, тобто потерпілий не мав змоги вільно залишити вказану територію. На протязі вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_25 та ОСОБА_5 ( на цьому речення закінчено).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України: вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За сукупністю ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України.

ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНИХ

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не визнали свою винуватість в інкримінованих злочинах у повному обсязі, відмовилися відповідати на запитання, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України не підтверджено в результаті судового розгляду, а обвинувачені підлягають виправданню у зв`язку із недоведеністю винуватості з наступних підстав.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ

Частина 2 ст.189 КК України встановлює кримінальну відповідальність за вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Основним безпосереднім об`єктом вимагання є право власності, а його додатковими обов`язковими об`єктами виступають психічна та фізична недоторканність особи, її особиста свобода, здоров`я. Додатковим факультативним об`єктом злочину можуть бути честь, гідність, право на таємницю приватного життя та інші права громадян. Предметом злочину може бути як майно, так і право на нього, а також будь-які дії майнового характеру. З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди. Вимога як ознака вимагання означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною. При вимаганні винна особа прагне заволодіти не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру. Вимога задовольнити законні майнові претензії не утворює складу вимагання, як не утворює його вимога вчинити інші, крім передбачених у ст. 189, дії. Застосування погроз без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання слід кваліфікувати за відповідною частиною ст. 355 КК. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.

Частиною 2 ст.146 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини, що забезпечують особисту волю людини та її недоторканність. Під особистою волею розуміється свобода вибору людиною місця свого знаходження, включаючи переміщення. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV кожна людина має право на свободу пересування, під якою розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямі, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом». Потерпілим від злочину може бути будь-яка фізична особа. Виняток становлять певні потерпілі, позбавлення волі або викрадення яких потребує кваліфікації за іншими статтями закону про кримінальну відповідальність.

Об`єктивна сторона злочину передбачає такі діяння: 1) незаконне позбавлення волі; 2) викрадення людини. Вчинення одного із зазначених діянь є достатнім для встановлення об`єктивної сторони злочину. Склад цього злочину формальний. Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства, а також шляхом психічного насильства. Воно може бути вчинене і шляхом обману (наприклад, людину заманюють у будь-яке місце і зачиняють з метою позбавлення волі). Викрадення майже завжди супроводжується фізичним або психічним (погрози) насильством. Незаконне позбавлення волі та викрадення людини припускають дії, що вчиняються проти волі потерпілої особи. Діяння як у формі незаконного позбавлення волі, так і у формі викрадення людини вважаються закінченими з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого. При цьому необхідно враховувати, що і незаконне позбавлення волі, і викрадення людини належать до триваючих злочинів, тому зазначені діяння вважаються вчинюваними аж до часу фактичного звільнення потерпілого.

Із суб`єктивної сторони злочин вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватися різними мотивами (користь, помста та ін.).

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст.91 КПК України, покладається на прокурора.

Прокурор не може обмежитися формальним наданням доказів, а повинен розкрити їх зміст та переконати суд, що вони доводять певні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

ДОКАЗИ, які були надані стороною обвинувачення, досліджені безпосередньо під час судового розгляду, і мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення, а також підстави для виправдання обвинувачених.

Показання свідків.

Під час судового розгляду допитано усіх свідків сторони обвинувачення, за виключенням свідка ОСОБА_26 , який не з`являвся за викликами.

Так, свідок ОСОБА_27 показав, що працює керівником станції технічного обслуговування автомобілів за адресою м.Одеса, вул. Фонтанська дорога 1/3. Потерпілого та його дружину він раніше не знав. Обвинувачений ОСОБА_5 є його клієнтом. 10.03.2020 року останній приїхав на СТО і повідомив, що має намір придбати автомобіль марки Ауді А6, який пригнав потерпілий разом із дружиною. Вони загнали автомобіль на яму до приміщення СТО, після чого він його оглянув і повідомив свій висновок. ОСОБА_5 приблизно півтора-дві години спілкувався із володільцем вказаного автомобіля щодо його вартості. У потерпілого з`ясовували, чи не має він боргів та відповідно заборони на відчуження майна. При цьому були присутні ОСОБА_28 , ОСОБА_10 і особа 1. В його присутності потерпілому ніхто не погрожував, нічого у нього не вимагав, будь-яких протиправних дій не вчиняв. Боргової розписки потерпілого він не бачив. В кінці робочого дня до приміщення СТО увійшли працівники поліції, всіх присутніх вивели на вулицю, вилучили особисті речі і повідомили, що вони начебто незаконно утримують особу. Після цього їх відвезли до відділку поліції, де відібрали пояснення.

Свідок ОСОБА_29 показав у суді, що працює автомеханіком на станції технічного обслуговування автомобілів за адресою АДРЕСА_7 . Потерпілого та його дружину він раніше не знав. Обвинувачених, окрім ОСОБА_5 , який є його клієнтом, він раніше не знав. 10.03.2020 року був звичайний робочий день, він та інші працівники СТО перебували на робочому місці і займалися своїми справами. Він бачив як ОСОБА_5 приїхав та сидів на дивані і пив каву. Раптово увірвалися поліцейські, вивели всіх на вулицю, де тримали без верхнього одягу біля-3-4 годин а потім повезли до відділку поліції. При цьому залякували його, що зроблять його співучасником злочину. Складений протокол він підписав біля п`ятої години ранку не читаючи його, оскільки був дуже втомлений та наляканий. Обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і особу 1 а також автомобіль Ауді А6 того дня він в приміщенні СТО не бачив.

Свідок ОСОБА_30 показав у суді, що працює автомеханіком на станції технічного обслуговування автомобілів за адресою АДРЕСА_7 . Потерпілого та його дружину він раніше не знав. Обвинувачені є їхніми клієнтами. 10.03.2020 року він та інші працівники СТО перебували на робочому місці і займалися своїми справами. Того дня потерпілий разом із дружиною пригнали на СТО автомобіль для огляду. При цьому були присутні обвинувачені. Будь-яких протиправних дій з боку обвинувачених відносно потерпілого він не бачив та не знає чи писав останній боргову розписку.

Свідок ОСОБА_20 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_15 , відмовилася надавати показання в суді, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_15 , також відмовився надавати показання в суді, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_26 у суді не допитувався, оскільки жодного разу не з`явився в судове засідання за викликами, неодноразові судові доручення щодо встановлення його місця проживання і доставки до суду органом досудового розслідування не виконані.

Письмові докази сторони обвинувачення.

Рапорт інспектора взводу роти 1 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ОСОБА_31 , про те, що 10.03.2020 року екіпажом ОКЕАН-306 було відпрацьовано повідомлення ОСОБА_15 про незаконне позбавлення волі, під час якого проведено обстеження території за адресою Фонтанська дорога 1/3 та затримано громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , яких передано слідчо-оперативній групі.

Таким чином із даного рапорту вбачається, що потерпілий звертався до поліції з приводу його утримання групою осіб, серед яких був обвинувачені ОСОБА_6 та імовірно ОСОБА_4 і особа, що перебуває в розшуку. В той же час, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні будь-які відомості щодо затримання та проведення будь-яких слідчих дій із особами на прізвище ОСОБА_36 та ОСОБА_33 , прізвища яких також зазначені у рапорті.

Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2020 року, згідно якого старший слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 прийняв від ОСОБА_15 заяву, у якій він просив вжити заходи правового характеру до невідомих осіб, які 10.03.2020 року приблизно о 20 годині 50 хвилин перебуваючи на СТО за адресою Фонтанська дорога 1/3, незаконно його утримували, погрожували фізичною розправою та вимагали грошові кошти.

Даний документ також є доказом того, що потерпілий звертався до органів поліції та просив вжити заходів до невідомих осіб, які 10.03.2020 року приблизно о 20 годині 50 хвилин перебуваючи на СТО за адресою Фонтанська дорога 1/3, його утримували та вимагали грошові кошти. Утім в даній заяві потерпілий не вказує хто саме вчинив відносно нього протиправні дії і в чому вони полягають.

Протокол огляду місця події від 10.03.2023 року згідно із яким слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_38 в присутності двох понятих у період часу із 23 години до 00 годин 10 хвилин провела огляд ділянки місцевості, розташованої за корпусом адміністративної будівлі у дворі будинку АДРЕСА_6 . Під час огляду біля приміщення гаражів знаходився автомобіль Ауді А5 НОМЕР_1 , в багажнику якого виявлено боргову розписку ОСОБА_15 громадянину ОСОБА_39 на суму 15000 доларів США. Також слідчим було оглянуто приміщення гаражів, в яких будь-яких слідів злочину не виявлено.

Наведений доказ підтверджує факт вилучення в салоні автомобіля імовірно потерпілого (марка авто зазначена невірно в протоколі яка Ауді А5), розписки потерпілого на ім`я ОСОБА_40 на суму 15 000 доларів США. В той же час останній на досудовому розслідуванні не допитувався, хоча його показання могли мати суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному проваджені. Очевидно, вказана боргова розписка свідчить про наявність між потерпілим та ОСОБА_41 цивільно-правових відносин.

Протокол обшуку від 11.03.2020 року (очевидно дата зазначена помилково), згідно із яким слідчий ОСОБА_42 в порядку ч.3 ст. 233 КПУ в присутності двох понятих та ОСОБА_5 провела обшук автомобіля марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_5 .. В результаті обшуку вилучено вказаний автомобіль та ключі від нього. В протоколі не зазначено адресу, за якою проводився обшук та немає підписів володільця майна ОСОБА_5 . Будь-яких речових доказів у вказаному автомобілі не вилучено.

Протокол затримання особи від 11.03.2020 року, згідно із яким слідчий ОСОБА_43 10.03.2020 року о 23 годині 40 хвилин в приміщенні відділку поліції затримав за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 ККУ, ОСОБА_6 . Під час затримання вилучено мобільний телефон Samsung A105 з сім картками НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , мобільний телефон Nokia з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Протокол затримання особи від 11.03.2020 року, згідно із яким слідчий ОСОБА_43 11.03.2020 року о 23 годині 40 хвилин в приміщенні відділку поліції затримав за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 ККУ, ОСОБА_25 . Під час затримання вилучено мобільний телефон Xiaomi з двома сім картками НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Протокол затримання особи від 11.03.2020 року, згідно із яким слідчий ОСОБА_43 10.03.2020 року о 23 годині 40 хвилин в приміщенні відділку поліції затримав за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 ККУ, ОСОБА_5 . Під час затримання вилучено мобільний телефон Lenovo з сім картками НОМЕР_11 , НОМЕР_12 .

Протокол затримання особи від 11.03.2020 року, згідно із яким слідчий ОСОБА_43 10.03.2020 року о 23 годині 40 хвилин в приміщенні відділку поліції затримав за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 ККУ, Катамадзе Шота. Під час затримання вилучено мобільний телефон Samsung J320 без сім картки.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2020 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 упізнав особу під номером 1, яка 10.03.2020 року під приводом придбання належного його дружині автомобіля Ауді А6 приїхала з ним на СТО, де в подальшому невстановлені особи позбавили його волі. В той же час в протоколі не зазначено хто саме зображений на фотознімку №1 та особу останнього не ідентифіковано.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2020 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 упізнав особу під номером 2, яка 10.03.2020 року під приводом придбання належного його дружині автомобіля Ауді А6 приїхала з ним на автомобілі «Nissan X-Trail» на СТО, де в подальшому невстановлені особи позбавили його волі. В протоколі не зазначено хто саме зображений на фотознімку №2 та особу останнього не ідентифіковано.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2020 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 упізнав особу під номером 3, яка 10.03.2020 року під приводом придбання належного його дружині автомобіля Ауді А6 незаконно утримувала його на території СТО, де вимагав повернення боргу та телефонував ОСОБА_44 , який повідомив що винен йому грошові кошти. При цьому погрожував фізичною розправою. В протоколі не зазначено хто саме зображений на фотознімку №3 та особу останнього не ідентифіковано.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2020 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_15 упізнав особу під номером 4, яка 10.03.2020 року під приводом придбання належного його дружині автомобіля Ауді А6 незаконно утримувала його на території СТО де вимагала повернення боргу і погрожувала фізичною розправою. В протоколі не зазначено хто саме зображений на фотознімку №3 та особу останнього не ідентифіковано.

Протокол огляду від 11.03.2020 року вилучених у ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 і ОСОБА_45 мобільних телефонів а також розписки потерпілого ОСОБА_15 . Під час огляду мобільних телефонів слідчим не виявлено відомостей, які мають значення для матеріалів справи, утім невмотивованою постановою від 11.03.2020 року слідчого мобільні телефони визнані речовими доказами і повернуті для зберігання особам, у яких вони вилучені. Розписку потерпілого долучено до матеріалів справи.

Інформація в електронному вигляді щодо вхідних і вихідних дзвінків абонентів стільникового телефонного зв`язку за період часу з 10.03.2020 по 11.03.2020: НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; НОМЕР_14 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; НОМЕР_5 . Абонентами є обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_6 і особа, яка перебуває в розшуку. Аналіз телефонних з`єднань вказаних осіб дає підстави дійти до висновку що у період часу із 10 по 11 березня 2020 року між ними та іншими невстановленими особами відбувалися телефонні розмови, зміст яких невідомий. При цьому суд не володіє спеціальними знаннями, необхідними для аналізу вказаної інформації на предмет встановлення місцезнаходження абонентів, а відповідний спеціаліст стороною обвинувачення не залучався.

Речові докази:

Письмова розписка ОСОБА_15 від 10.03.2010 року наступного змісту «Я ОСОБА_15 , винен ОСОБА_46 грошові кошти в сумі 15 000 доларів, які винен із 2011 року та зобов`язуюсь повернути до 1 липня 2020 року».

Мобільний телефон Катамадзе Шота Samsung J320 без сім картки.

Мобільний телефон ОСОБА_5 Lenovo F6 з сім картками НОМЕР_11 , НОМЕР_12 .

Мобільний телефон Гурцкая Онісе Xiaomi M1803F106 з двома сім картками НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Мобільний телефон ОСОБА_6 Samsung A105 з сім картками НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , мобільний телефон Nokia з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Автомобіль «Nissan-X-Trail» чорного кольору держномер НОМЕР_2 та ключі до нього.

АНАЛІЗ ДОКАЗІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 звернувся до органів поліції із заявою про вчинення відносно нього злочину невідомими особами, які начебто незаконно утримували його на території СТО, погрожували фізичною розправою та вимагали грошові кошти. Утім під час судового розгляду потерпілий відмовився надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України та не підтвердив обставини, зазначені ним у заяві про вчинення злочину та інших письмових доказах. Тому суд позбавлений можливості дослідити його показання і надати їм оцінку. В даному випадку показання потерпілого мають ключове значення для встановлення обставин у справі. Самої лише зави потерпілого про вчинення кримінального правопорушення не достатньо для висновку про наявність події та доведеність винуватості обвинувачених в інкримінованих злочинах, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 ККУ.

Усі свідки сторони обвинувачення, допитані в суді під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст.384, ст. 385 ККУ, фактично надали показання на користь обвинувачених та не вказали відомостей, що свідчать про вчинення ними інкримінованих правопорушень. Так свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_30 та ОСОБА_29 підтвердили факт перебування обвинувачених на місці події, утім повідомили, що жоден із них не вчиняв будь-яких протиправних дій відносно потерпілого та його дружини. Із показань свідків вбачається, що потерпілий та його дружина вільно пересувалися по приміщенню СТО під час огляду автомобіля, будь-яких погроз, примусу чи застосування насильства відносно них не було.

Свідок ОСОБА_20 , яка є дружиною потерпілого, відмовилась надавати суду показання, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України. Її показання могли мати суттєве значення для справи, оскільки вона була присутня на місці події, утім суд не може взяти їх до уваги, так як свідок не підтвердила їх в суді.

Протоколи затримання від 10.03.2020 року доводять факт затримання працівниками поліції обвинувачених на території СТО, утім не містять конкретних обставин, які вказують на вчинення ними саме вимагання та незаконного позбавлення волі особи.

Протоколи пред`явлення потерпілому і свідку ОСОБА_20 затриманих осіб за фотознімками не містять прізвища, ім`я та по батькові осіб, які були впізнані, а якість фотознімків не дає можливість впевнено ідентифікувати таких осіб. Крім цього, в порушення вимог ч.1 ст. 228 КПКУ перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий не опитав потерпілого і свідка про зовнішній вигляд і прикмети особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, та не склав відповідний протокол. Умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних. За таких обставин суд визнає усі протоколи пред`явлення осіб за фотознімками недопустимими доказами на підставі ч.1 ст. 86 КПКУ, як такі, що отримані із порушенням встановленого законом порядку.

Вилучені у обвинувачених мобільні телефони, які були оглянуті слідчим і повернуті власникам, суд визнає неналежними доказами, оскільки вони прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПКУ).

З цих же підстав суд визнає неналежним доказом інформацію в електронному вигляді щодо вхідних і вихідних дзвінків абонентів стільникового телефонного зв`язку за період часу з 10.03.2020 по 11.03.2020: НОМЕР_11 , НОМЕР_13 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; НОМЕР_14 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; НОМЕР_5 . Користувачами вказаних телефонних номерів є обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_6 і особа, яка перебуває в розшуку. Аналіз телефонних з`єднань вказаних осіб дає підстави дійти до висновку що у період часу із 10 по 11 березня 2020 року між ними та іншими невстановленими особами відбувалися телефонні розмови, зміст яких невідомий. При цьому суд не володіє спеціальними знаннями, необхідними для аналізу вказаною інформації на предмет встановлення місцезнаходження абонентів, а спеціаліст чи експерт з таких питань стороною захисту не залучався.

Речовий доказ вилучена під час огляду місця події письмова розписка ОСОБА_15 від 10.03.2010 року підтверджує факт існування цивільно-правових відносин (боргових зобов`язань) між потерпілим і особою на прізвище ОСОБА_47 , утім сама по собі не може бути достатнім доказом чинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, передбачених ст. 146, ст. 189 ККУ. Дана розписка, за наявності інших доказів та певних умов, могла б свідчити про примушування потерпілого до виконання цивільного-правових обов`язків, утім враховуючи, що ОСОБА_47 взагалі не був допитаний, а потерпілий та обвинувачені відмовилися надавати будь-які показання, суд позбавлений можливості дійти до такого висновку. В той же час обвинувачення за ст. 355 ККУ ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_6 не висувалося, а відповідно до приписів ч.1 ст. 337 КПКУ судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд вважає, що наявних доказів не достатньо навіть для перекваліфікації дій обвинувачених на ст.355 ККУ.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_47 , на ім`я якого складено боргову розписку, та показання якого могли мати істотне значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, не був допитаний як на досудовому розслідуванні, так і в суді. Такий підхід органу досудового розслідування свідчить або про грубу недбалість, або про наявність певного наміру, який очевидно не відповідає завданням кримінального провадження (ст. 2 КПКУ).

Протокол обшуку від 11.03.2020 року, згідно із яким слідчий ОСОБА_42 в порядку ч.3 ст. 233 КПУ в присутності двох понятих та ОСОБА_5 провела обшук автомобіля марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_5 , суд не враховує при ухвалені вироку, оскільки під час обшуку не вилучено жодного речового доказу та в ньому не міститься відомостей що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Під час огляду місця події окрім розписки потерпілого не вилучено інших речових доказів та зафіксовано лише факт знаходження на території СТО автомобіля потерпілого ОСОБА_15 . Ауді А6.

Рапорт інспектора взводу роти 1 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ОСОБА_31 про те, що 10.03.2020 року екіпажем ОКЕАН-306 було відпрацьовано повідомлення ОСОБА_15 про незаконне позбавлення волі, під час якого проведено обстеження території за адресою Фонтанська дорога 1/3 та затримано громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_48 , яких передано слідчо-оперативній групі, не є достатнім доказом вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, за відсутності інших переконливих доказів.

При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо затримання та проведення будь-яких слідчих дій із особами на прізвище ОСОБА_36 та ОСОБА_33 , про яких також зазначені відомості у рапорті поліцейського. Водночас, у формулюванні обвинувачення зазначено, що до інкримінованих обвинуваченим злочинів причетна невстановлена досудовим розслідуванням особа. Утім, із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що жодне процесуальне рішення щодо останньої на досудовому розслідуванні не приймалося.

Аналіз наведених доказів дає підстави дійти висновку, що обвинувачені дійсно зустрілися та спілкувалися із потерпілим під час огляду його авто на станції техобслуговування з приводу боргових зобов`язань перед третьою особою, яка на досудовому розслідуванні не встановлена та не допитана ( ОСОБА_41 ) Утім, переконливих і достатніх доказів того, що під час вказаної зустрічі обвинувачені позбавили потерпілого можливості обирати за своєю волею місцезнаходження та погрожували йому застосуванням насильства і вимагали передачі чужого майна стороною обвинувачення суду не надано. Не встановлено також чіткі часові межі інкримінованих злочинів.

Суд також враховує, що обвинувачення за 2 ч.189 ККУ є неповним і незрозумілим, оскільки завершується на незакінченому реченні, викладеному у абзаці № 8 формулювання обвинувачення.

Неконкретним є обвинувачення за ч.2 ст. 146 ККУ, в якому не зазначено період часу, протягом якого потерпілий був позбавлений волі та спосіб, у який було вчинено інкримінований злочин.

Створені умови щодо невідповідності обвинувачення вимогам чіткості і конкретності істотно порушують право обвинувачених на захист.

Наведене дає підстави вважати, що досудове розслідування проведено неякісно та неефективно, без дотриманням вимог ст. 2 КПКУ, згідно із положеннями якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи, що частина наведених та проаналізованих судом доказів визнана судом недопустимими, частина неналежними, а інших доказів недостатньо для висновку про наявність в діях обвинувачених ознак інкримінованих злочинів, таких як незаконне позбавлення волі і вимагання, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення виправдувального вироку.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку (п. 17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Відповідно до п. 23 Постанови всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Судом не встановлено жодного достатнього, належного і допустимого доказу, які б підтверджували обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні та надали б суду право прийти до висновку, що обвинувачені вчинили злочини у вчиненні яких їх звинуватили.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі "Козинець проти України", заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі "Яременко проти України", заява N 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 квітня 2020 року зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів.

Суд встановив, що жодні з наведених показань свідків та доказів, наданих стороною обвинувачення, не містять достатніх відомостей для встановлення відповідно до стандарту доведення «поза розумним сумнівом» обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України.

Водночас, недоліки, допущені органом досудового слідства при його проведенні, що стосуються процесуальної форми протоколів впізнання, розкриття змісту письмових та речових доказів і конкретизації обвинувачення, є суттєвим порушенням вимог норм КПК України, їх виправлення за допомогою засобів, якими наділений суд, не видається можливим.

Таким чином, оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому суд вважає, що судом всім учасникам провадження в даному випадку були створені належні умови щодо справедливого судового розгляду та доведення перед судом своїх правових позицій.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, провівши повно та всебічно судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України не підтверджено в результаті судового розгляду, а обвинувачені підлягають виправданню у зв`язку із недоведеністю винуватості (не доведено, що були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачуються особи).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню у зв`язку із завершенням судового розгляду.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПКУ.

Керуючись ст. ст.1-380 КПК України, 1-189 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України та виправдати його за ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України та виправдати його за ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України та виправдати його за ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Речові докази по справі:

-письмова розписка потерпілого ОСОБА_15 зберігати в матеріалах справи;

-мобільний телефон Катамадзе Шота Samsung J320 без сім картки вважати повернутим за належністю;

-мобільний телефон ОСОБА_5 Lenovo F6 з сім картками НОМЕР_11 , НОМЕР_12 - вважати повернутим за належністю;

-мобільний телефон Гурцкая Онісе Xiaomi M1803F106 з двома сім картками НОМЕР_9 , НОМЕР_10 - вважати повернутим за належністю;

-мобільний телефон ОСОБА_6 . Samsung A105 з сім картками НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , мобільний телефон Nokia з сім картами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 - вважати повернутим за належністю;

-автомобіль «Nissan-X-Trail» чорного кольору держномер НОМЕР_2 та ключі до нього, належний ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити виправданим особам та прокуророві.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_49