Справа № 359/9109/23
Провадження № 1-кп/359/656/2023
У Х В А Л А

21 листопада 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , та її захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

під час підготовчого провадження з технічною фіксацією у відкритому підготовчому судовому засіданні з використанням дистанційного зв`язку ВКЗ в кримінальному провадженні № 0000351, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рогозів Бориспільського району Київської області, громадянки України, українки, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , та проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110 КК України, -

розглянувши заяву обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі в кримінальному провадженні,

в с т а н о в и в :

На розгляді у Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила відвід прокурору ОСОБА_3 , на підставі п.3 ч. 1 ст. 77 КК України, з огляду на те, що прокурор є упередженим під час розгляду цього кримінального провадження, оскільки останнім не дотримано засад діяльності прокуратури та загальних засад кримінального провадження, визначених законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 зазначила, що органом досудового розслідування, під процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_3 , під час проведення досудового розслідування цього кримінального провадження було допущено численні порушення норм процесуального права. На думку заявниці, проявом цього є неправомірний доступ до її приватного аканту та закритого облікового запису в соціальній мережі "Facebook" працівниками органів досудового розслідування без наявності як самої потерпілої сторони, так і загального відомого факту чинності Статуту ООН до складення обвинувального акту, на підставі викривлених з політичних мотивів обставин, з низькою процесуальних порушень, відсутності персональних даних учасників окремих заходів, доказового підтвердження нормативно-правових актів, на які йдеться посилання в дослідженні, порожніх граф та розділів документів суворої звітності, відсутність дат та номерів документації, службових посвідчень, приписів, гербових печаток, повноважень учасників слідства, тощо. Заявниця зазначає, що вказані грубі порушення досудового розслідування викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості не лише слідчих, а і процесуального керівника. Враховуючи вищезазначене, посилаючись на приписи кримінального процесуального законодавства України, ЗУ "Про прокуратуру", Керівні принципи ООН, та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, обвинувачена ОСОБА_4 вважає, що прокурор ОСОБА_3 свідомо та тривалий час порушує загальні засади кримінального провадження такі як: верховенство права, законність, невтручання у приватне життя, презумпція невинуватості, забезпечення права на захист. З огляду на вказані обставини та на обвинувальний ухил прокурора, у обвинуваченої ОСОБА_4 виникають об`єктивні сумніви в його неупередженості, що є підставою для відводу прокурора ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 підтримав, заявлений відвід прокурору, та просив заяву обвинуваченої задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , заявлений відвід, вважав необґрунтованим та безпідставним, у його задоволенні просив відмовити. Вважав, що метою обвинуваченої є затягування судового розгляду кримінального провадження, а підстави для відводу - надумані.

Заслухавши думку учасників, дослідивши заяву обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід прокурора, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

У практиці Європейського Суду з прав людини дотримання права на справедливий суд, закріпленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюється в цілому, не обмежуючись лише судовим розглядом висунутого особі обвинувачення, але й включаючи досудове розслідування, як початковий етап кримінального процесу, адже об`єктивність, повнота та всебічність дослідження всіх обставин під час розслідування є невід`ємною передумовою справедливості судового розгляду.

Прокурор, як один з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення, реалізує функції прокуратури, передбачені ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, зокрема, організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в суді, а тому його об`єктивність є неодмінною передумовою забезпечення права на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Прокурор у кримінальному провадженні історично і нормативно відноситься до сторони обвинувачення і має ряд повноважень, за допомогою яких реалізується обвинувальна функція прокурора у змагальному кримінальному процесі. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України він зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливими для досягнення завдань кримінального провадження, аніж судді, оскільки він згідно зі ст. 36 КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи. Вимога неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування під процесуальним керівництвом прокурора зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили.

Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за правопорушення, а з іншого, недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпечення законності (ст. 9 КПК України України).

Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення у КПК України загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, забезпечує об`єктивність і неупередженість прокурора в кожному кримінальному провадженні.

Перелік підстав, за наявності яких прокурор підлягає відводу, визначений ст. 77 КПК України. Так, відповідно до цієї норми прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При чому цей перелік не є вичерпним, так як підстава, передбачена пунктом 3 ч. 1 ст. 77 КПК України передбачає існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості; і такі випадки неможливо передбачити і унормувати. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночність цієї обставини у кожному конкретному випадку.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, який має визначатися на підставі особистих переконань та поведінки конкретного прокурора у конкретній справі - прокурор не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у прокурора достатні гарантії для того, щоб виключити будь-яку зацікавленість, що може бути перевірена.

Варто підкреслити, що ч. 5 ст. 80 КПК України визначає, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто, заявляючи відвід прокурору, особа повинна не просто декларувати сумнів у неупередженості прокурора, а зазначити конкретні обставини, які його викликають, який вплив ці обставини мають на об`єктивність прокурора, та підтвердити їх належними доказами.

Необхідність доведення підстав для відводу також випливає з практики ЄСПЛ, який зазначав, що відсутність упередженості або прихильності презюмується, поки не надано доказів протилежного. При встановленні неупередженості думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах "Білуха проти України", "Веттштайн проти Швейцарії", "Мікалеф проти Мальти").

У своїй заяві про відвід прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачена посилається на положення п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, що передбачає наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчих та прокурорів під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Як зазначав ЄСПЛ у рішенні "Тимошенко проти України", структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати "прихований мотив", а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Водночас, на думку суду, у заяві обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід прокурора, відсутні посилання на об`єктивно існуючі обставини, які викликали б обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 під час здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні.

Суть, викладених в заяві про відвід, обставин зводиться до припущень заявниці ОСОБА_4 з приводу впливу на неупередженість прокурора нібито допущених органом досудового розслідування у кримінальному провадженні порушень загальних засад кримінального провадження, визначених законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, такі як: верховенство права, законність, невтручання у приватне життя, презумпція невинуватості, забезпечення права на захист, під час здійснення досудового розслідування.

Тобто, фактично підставою для відводу прокурора є незгода обвинуваченої ОСОБА_4 з діями органів досудового розслідування, прийнятими прокурором рішеннями та проведеними процесуальними діями у кримінальному провадженні № 0000351 від 11.04.2023. Водночас під час розгляду заявленого відводу судом, обвинувачена не надала достатньої інформації та доказів щодо можливих видимих ознак у діях прокурора ОСОБА_3 упередженості під час як досудового розслідування, так і судового провадження.

Слід зазначити, що учасник кримінального провадження вправі не погоджуватись із діями прокурора у кримінальному провадженні, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості прокурора під час судового провадження.

Також суду, на цій стадії судового розгляду важко дати оцінку діям прокурора з огляду на обмеженість відомостей, якими володіє суд зараз, а тому доводи обвинуваченої про протиправність дій прокурора не можуть бути прийняті до уваги.

Тому обставини, на які посилається обвинувачена у своїй заяві, не доводить упередженості та зацікавленості прокурора. В разі, якщо заявниця вважає, що в діях прокурора є ознаки дисциплінарного проступку чи кримінального правопорушення, вона вправі звертатися із відповідними зверненнями у порядку та спосіб, що визначені діючим законодавством. Оцінка діям прокурора повинна бути надана спеціально уповноваженими на це органами.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності та здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, затверджувати обвинувальний акт, самостійно складати обвинувальний акт та звертатися до суду з обвинувальним актом (ч. 1, п. 13, 14 ч. 2).

Частина 4 ст. 110 КПК України зазначає, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що обвинувальний акт погоджений і затверджений прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , перебуває на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, то позиція прокурора по справі щодо підтримання, пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення в суді, не може вважатися упередженістю та відповідно слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними ст.36 КПК України.

До того ж однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.ч.1,2,6 ст.22 КПК України).

Таким чином сторона захисту має надати докази на спростування позиції прокурора та його тверджень, довести перед судом їх переконливість, натомість обвинуваченою наразі підмінюється поняття та заявлено відвід з підстав виконання прокурором своїх повноважень, передбачених нормами КПК України.

Доводи обвинуваченої про те, що обвинувальний акт був складений на підставі викривлених з політичних мотивів обставин та доказів, які отримані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, суд не бере до уваги, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 92 КПК України, згідно з якою обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає, отже буде предметом розгляду під час судового розгляду справи.

За таких обставин, заявлений прокурору ОСОБА_3 відвід не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставним. На думку суду, вказані заявницею обставини являються її суб`єктивною думкою і не є такими, що викликають сумнів в неупередженості прокурора.

Суд звертає увагу, що вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Враховуючи, що об`єктивних сумнівів щодо упередженості прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000351 від 11.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110 КК України, в розумінні положень ст. 77 КПК України не вбачається, оскільки судом не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у неупередженості останнього, а доводи, наведені в заяві обвинуваченої, належного обґрунтування не знайшли, то суд вважає, що заявлений обвинуваченою відвід є невмотивованим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, для задоволення заяви про відвід прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст. 36, 37, 77, 80, 81, 350, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 , - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 08.30 год. 24.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1