Провадження №1-кп/127/380/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000361 від 09.11.2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 3 ст. 301-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на шістдесят днів. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, серед яких є особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. При цьому існують ризики, які полягають у тому, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_6 під страхом кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання переховуватиметься від суду. Запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не представляється можливим, адже не буде сприяти виконанню покладених на обвинуваченого обов`язків та унеможливить дотримання розумних строків судового розгляду, тому просила суд задовольнити подане клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора, зазначив, що заявлені ризики мають бути доведеними, а не лише оголошеними. Прокурором не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків. Обвинувачений, перебуваючи на волі з початку розслідування не допускав порушень та неналежної поведінки до самого затримання, тому наявні всі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думу захисника.

Представник потерпілої ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора та просила суд продовжити строк перебування під вартою обвинуваченому на шістдесят днів.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши письмове клопотання прокурора та обвинувальний акт, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

При судовому розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, враховую, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На підставі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, судом враховується тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання та застосування запобіжного заходу, а також те, що ОСОБА_6 , зокрема, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої недоторканості потерпілих, які на момент подій були неповнолітніми, за що передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, він знайомий зі свідками, потерпілими, йому відомі обставини кримінального провадження, а тому існують ризики, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що заявлені раніше ризики не зменшились і для їх запобігання, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу є безпідставним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прокурором доведено, що зазначені вище обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Посилання сторони захисту на певні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 не є визначальними обставинами, які б давали підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки, такі обставини існували на час застосування та продовження строку запобіжного заходу і на теперішній час не змінилися.

За таких обставин, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 183, 197, 199, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 06 лютого 2024 року до 05 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: