Справа № 357/3739/23
У Х В А Л А

15.02.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

неповнолітньої особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.01.2023 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру неповнолітнього

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква, Українця, громадянина України, студент 1-го курсу ДПТНЗ Білоцерківський професійний ліцей №17, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

На адресу суду поступило клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_6 із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за те, що ОСОБА_6 , 17.01.2023 близько 20 год. хв., керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Сквирське Шосе зі сторони «горбатого мосту» в напрямку вул. Київська, що в м. Біла Церква, Київської області, де навпроти будинку №111, що по вул. Сквирське Шосе порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», грубо порушуючи вимоги п. 2.1.а, Правил дорожнього руху України: «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», яке останній не отримував у встановленому законом порядку та не мав права керувати транспортним засобом, та порушуючи вимоги 2.3 (б), Правил дорожнього руху України: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявив неуважність та безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переході з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , отримала наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом потиличної кістки з ліва, забій головного мозку у лобній та скроневій частинах з обох сторін, субарахноїдальний крововилив, садна на голові.

Згідно висновку експерта дані ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 , вимог п.п. 1.5, 2.1 а 2.3(б), 18.1 ПДР України та які перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .. Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 у віці 15 років вперше вчинив кримінальне правопорушення, що належить до необережного тяжкого злочину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному, просить клопотання задовольнити, звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, зазначивши, що неповнолітній у віці 15 років вперше вчинив необережний тяжкий злочин, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро кається, раніше не судимий, примирився із потерпілим, позитивно характеризується, тому його виправлення можливе без застосування покарання і він може бути з цих підстав звільнений від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Неповнолітній ОСОБА_6 , його захисник- адвокат ОСОБА_8 , законний представник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання та звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Неповнолітній ОСОБА_6 , повністю визнав свою провину, пояснив, яким чином він вчинив кримінальне правопорушення, шкодує про вчинене, попросив у потерпілої пробачення та примирився із нею.

Потерпіла ОСОБА_4 , її представник адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши думку сторін і інших учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов наступного висновку.

За ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1, 3 ч. 2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Судом встановлено, та це підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та є таким, що вчинене з необережності.

За наведеного та беручи до уваги дані про особу неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зокрема, його позитивну характеристику з місця навчання, його ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можливе без застосування покарання, а беручи до увагу згоду з боку неповнолітнього та його батька на застосування щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру, суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності із застосуванням щодо нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батька, оскільки останній здатен здійснювати належний контроль та виховний вплив на поведінку неповнолітнього сина.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки неповнолітній звільняється від кримінальної відповідальності, то, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю судом.

Процесуальні витрати, здійснені в ході досудового розслідування на проведення судових експертиз у розмірі 1887 грн. 80 коп. стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на рахунок держави.

Після набрання ухвалою суду законної сили речові докази: автомобіль марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути законним володільцям.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 497 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.01.2023 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, застосувавши щодо нього примусові заходи виховного характеру у виді:

-застереження, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки його протиправних дій;

- передати неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд батька ОСОБА_7 , строком на 1 (один) рік;

Кримінальне провадження № 0000204 від 18.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - закрити.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Попередити неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі ухилення від застосування до нього примусових заходів виховного характеру, ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 витрати, здійснені в ході досудового розслідування на проведення судових експертиз у розмірі 1887 грн. 80 коп. в дохід держави.

Після набрання ухвалою суду законної сили речові докази: автомобіль марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути законним володільцям.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд, що постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС