Номер провадження: 11-кп/813/547/24
Справа № 507/120/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_8 про повторне дослідження доказів в межах розгляду його апеляційної скарги на вирок Савранського райсуду Одеської обл. від 02.08.2023 у к/п №0000362 від 06.12.2022, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

На зазначений вирок захисником ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду, останній просить вирок суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згодом, 17.01.2024 від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про повторне дослідження письмових доказів, а саме: протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 13.12.2022 та відеозапису до нього, протоколу огляду диску (інформації на цифровому носії) від 16.12.2022, висновку експерта №23-98; протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_10 та відеозапису до нього, протоколу огляду диску (інформації на ньому) від 15.12.2022, висновку експерта №23-97.

Обґрунтовуючи подане клопотання захисник ОСОБА_8 зазначає, що фактично допити малолітніх потерпілих, всупереч вимог КПК України, слідчою не проводились та вона не приймала безпосередньої участі в їх проведенні, а в подальшому на основі лише відеозаписів допитів малолітніх потерпілих були складені висновки судово-психологічних експертиз, що є підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи клопотання та просили його задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти його задоволення, зауваживши, що судом 1-ої інстанції було вірно досліджено докази, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положення ч. 3 ст. 404 КПК України визначають, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом 1-ої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді 1-ої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд приймає до уваги позицію, викладену у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 18.07.2022 по справі №698/937/13, відповідно до якої для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження. Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Окрім того, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція суду касаційної інстанції, а саме колегії суддів у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

На підставі аналізу вироку суду 1-ої інстанції, а також журналів судових засідань Савранського райсуду Одеської обл., вбачається, що під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження судом було проведено безпосередній допит малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 3, а.с. 2-6 та 206-209), в присутності їх законних представників та психолога, а також, в присутності обвинуваченого та його захисників, було досліджено відеозаписи допитів малолітніх потерпілих в умовах «зеленої кімнати» на стадії досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, долучені в якості додатків до протоколів їх допиту (т. 3, а.с. 89-91 та 95-97); було досліджено протоколи допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколи огляду цифрових дисків (відеозаписів вищезазначених допитів малолітніх потерпілих) та висновки судових психологічних експертиз №№23-97 та №23-98 (т. 2, а.с. 133-138, 232-237).

Відтак, колегія суддів зауважує, що суд дослідив докази в присутності сторін, з наданням їм можливості поставити допитуваним особам відповідні запитання, врахував всі клопотання учасників судового розгляду стосовно доказів, надав їм відповідну правову оцінку в ухваленому за результатами судового розгляду рішенні та виклав мотиви такої оцінки.

Відповідно до мотивувальної частини вироку суду, зміст всіх досліджених судом доказів, зокрема, показань обвинуваченого, малолітніх потерпілих та їх законних представників, свідків, спеціаліста та експерта, а також письмових доказів, детально відтворений судом 1-ої інстанції, із наданням таким доказам відповідної правової оцінки, повної та всебічної, а також наданням належної оцінки обставинам стосовно здійснення допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неуповноваженою на те особою, а саме психологом, на які посилається захисник як на підставу для повторного дослідження відповідних доказів.

Апеляційний суд вважає, що захисником ОСОБА_8 не наведено жодних обґрунтувань неповноти дослідження судом 1-ої інстанції вищезгаданих доказів або допущення будь-яких порушень з боку суду під час їх дослідження, натомість, аргументи клопотання захисника про повторне дослідження наданих стороною обвинувачення доказів фактично зводяться до його незгоди із їх правовою оцінкою, наданою судом 1-ої інстанції в оскаржуваному вироку суду.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів не знаходить передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для проведення повторного дослідження письмових доказів, зокрема, протоколів допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відеозаписів до них та протоколів огляду дисків із зазначеними відеозаписами, а також висновків експерта №№23-97 та 23-98, у зв`язку із чим клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 350, 370, 404, 405, 419, 532 КК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про повторне дослідження доказів під час апеляційного провадження при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 на вирок Савранського райсуду Одеської обл. від 02.08.2023, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4