Справа № 352/1747/23
Провадження № 1-кп/352/245/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000150 від 26 квітня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, учня Тисменицького ліцею Тисменицької міської ради, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

25.04.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_7 та знаходиться у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 25.04.2023 в обідній час (більш точний час не встановлено),

ОСОБА_6 зайшов до території згаданого житлового господарства, де в цей час знаходилась ОСОБА_8 .

З метою приведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 під вигаданим приводом, без застосування насильства та погроз застосування такого насильства, переконав ОСОБА_8 відчинити вхідні двері житлового будинку, після чого шляхом вільного доступу зайшов до однієї з кімнат, в якій проживає потерпілий ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_8 , віднайшов та відкрито викрав електронний сейф марки «Smith & Locke» вартістю 1617 грн., в середині якого знаходились: револьвер під патрон Флобера «Stalker R1 F 4.5» Cal. 4-мм №0518-003370 вартістю 3583 грн., та грошові кошти, а саме: 12000 грн., 1000 Євро, що у відповідності до курсу НБУ становить 40229 грн., 1011 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ становить 36971 грн., 2750 Польських злотих, що у відповідності до курсу НБУ становить 24014 грн., а всього на загальну суму 101214 грн.

Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном, грошовими коштами залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 118414 грн.

Цивільний позов не заявлений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.186 КК України визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що він товаришував з ОСОБА_9 та іноді бував в нього вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Також він познайомився з його старшим братом ОСОБА_10 . Йому стало відомо, що у ОСОБА_11 є вдома сейф в якому він зберігав гроші. 25 квітня 2023 року він дізнався, що брати ОСОБА_12 відсутні вдома і він вирішив викрасти сейф. Прийшовши до будинку АДРЕСА_2 , він попросив ОСОБА_8 відкрити йому двері, а коли вона відкрила двері, він зайшов до будинку і взяв сейф, після чого відвіз його до себе додому. Вдома, він за допомогою інструментів відчинив сей і дістав звідти гроші в гривнях, євро, доларах США, Польських злотих і револьвер, які сховав в своєму будинку. Наступного дня він збирався повернути викрадене, але прийшли працівники міліції з обшуком, і все вилучили. У вчиненому щиро розкаюється, повністю відшкодував збитки потерпілому, вчинення злочину пояснив тим, що не думав про наслідки своїх дій, просив не призначати йому суворого покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Окрім повного визнання вини, винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується доказами дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- протоколом огляду місця події від 25 квітня 2023 року, відповідно до якого було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки було викрадено сейф. В ході огляду було вилучено аркуш паперу з рукописним текстом та 7 слідів папілярних узорів пальців рук (а.с. 40-54);

- висновком експерта № СЕ-19/109-23/5731-Д від 22 травня 2023 року, згідно якого сліди пальця руки максимальними розмірами 17х15 мм, який вилучений під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 придатний для ідентифікації. Сліди пальців рук максимальними розмірами 18Х12 мм, 16х13 мм, 20х15мм, 12х11 мм, 12х10 мм, 13х12 мм, непридатні для ідентифікації особи (а.с. 57-61);

- протоколом обшуку від 28 квітня 2023 року, в ході якого за місцем проживання ОСОБА_6 було вилучено: металевий сейф, револьвер, грошові кошти (іноземна валюта та українська гривня): 1- купюра номіналом 100 доларів США СВ 50946814 F; 2 - купюри номіналом по 50 доларів США: JF 16563391 A, EG 52885235 A; 3 - купюри номіналом по 20 доларів США: МD 84525782 D, ND 31201336 A, ND 02460920 B; 5 - купюр номіналом по 10 доларів США: MG 28295999 A, MJ 42695663 A, MG 20858961 B, NK 21134934 A; 1- купюра номіналом 1 долар США: F69963879 D; 10 - купюр номіналом по 50 Євро: VC , VC , RA , VC , VC , SA , RD , UA , RC , VC ; 5 - купюр номіналом по 20 Євро: SE , VE , VB , VB , M 7; 1- купюра номіналом 10 євро: RA ; 1- купюра номіналом 5 Євро:VA ; 5 - купюр номіналом по 200 польських злотих: CY 6044025, CY 6044081, CY 6044080, CY 6044079, CY 6044021; 13 - купюри номіналом по 100 Польських злотих: АС 4163640, ДН 3417055, FH 7763750, ET 2844225, FA 9564505, FH 7763755, FH 7763749 BU 7418134, AY 7390272, FH 7763756, FK 1606985, EK 9781644, CB 7213690; 8 - купюр номіналом по 50 Польських злотих: BO 4780765, BB 6936645, AT 6473858, BO 4780767, AE 9820605, BO 4780766, AZ 7206672, BA 2803938; 2 - купюри номіналом по 20 Польських злотих: BH 6549716, AT 8292877; 1 - купюра номіналом 10 Польських злотих: AU 2249569; 45 - купюр номіналом по 200 гривень: СК 3295295, СА 7330455, ЄФ 4050728, ПГ 7215477, КЗ 3619348, ПЄ 6362693, ТЄ 1367341, ХВ 9897926 УЛ 0380978, АЕ 1742765, АН 4458659, ЄД 2569019, ХД 3444107, ЄЖ 1975587, УР 7266225, УГ 3034016, ТВ 7195425, СД 1928774, ХЖ 09656673, УД 6480969, УК 2071645, ЦА 2076578, УЙ 4511122, ХИ 9880199, ТГ 5203073, ХЗ 4893848, ТЄ 9331525, УИ 2377202, СЕ 1971177, ТА 0268038, ЕЗ 2075382, ГВ 5655993, ВД 0153089, ГИ 1572867, ДА 8042841, ДД 1922982, ГЗ 0081856, ГЕ 2721228, ДА 8925645, ДА 6286260, ДА 6638787, ДГ 6798819, ДЕ 4693455, ГД 3771455, ЕИ 7303363; 2-купюри номіналом по 500 гривень: АЄ 9157313, ХЕ 3716649 (а.с. 65-73);

- висновком експерта №СЕ-19/109-23/5213-ТВ від 26 травня 2023 року, відповідно до якого, середньо ринкова вартість наданого на дослідження електронного сейфа марки «Smith & Locke» 200 х 310 х 200 мм, який був придбаний у 2023 році за грошові кошти 1500 грн. та перебував у користуванні станом на 25 квітня 2023 року могла становити 1617 грн. Середньо ринкова вартість наданого на дослідження револьвера під патрон Флобера «Stalker R1 F 4.5» Cal. 4-мм № НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні з 2023 року станом на 25 квітня 2023 року могла становити 3583 грн. Середньо ринкова вартість 6-ти патронів Флобера 4 мм, виробництва «Stalker & Bellot» станом на 25 квітня 2023 року могла становити 58,20 грн (а.с. 83-94);

- висновком експерта №СЕ-19/109-23/6948-ПЧ від 07 липня 2023 року, в якому зазначено, що рукописні записи на аркуші паперу із рукописними записами, який починається словами: «Здоров…» та закінчується словами: «думай головою…!» виконані ОСОБА_6 (а.с. 99-104).

Також, судом були досліджені матеріали, що характеризують особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с. 109-122).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, які узгоджуються між собою.

Отже, суд знаходить обвинувачення доведеним і кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням у житло.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

За пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до частини 1 статті 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку. Так, ОСОБА_6 вчинив злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, є неповнолітнім, не судимий, є ученем 11 класу Тисменицького ліцею Тисменицької міської ради, позитивно характеризується за місцем проживання і навчання, виховується в повній сім`ї.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

За пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з пункту 3 частини 1 статті 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в частині 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи (наприклад, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою, примирення з потерпілим тощо). Висновки суду про наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують покарання неповнолітнього, мають бути вмотивовані у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 : щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення будучі неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Так, в судовому засіданні, як прокурор, так і сторона захисту просили суд при призначення покарання застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Таким чином, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_6 , той факт, що він раніше не судимий, добровільно відшкодував завданий збиток, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, провину свою визнав та розкаявся, а також враховуючи позицію потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має, просить не призначати суворого покарання, думку прокурора, яка також просила при призначенні покарання ОСОБА_6 застосувати ст. 69 КК України, суд вважає за можливим призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі передбаченої відповідною санкцією статті, у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Таке покарання, на думку суду відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Відповідно до статті 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років . У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

Згідно статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК України). При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК України як на підстави для прийняття такого рішення. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК України) , а неповнолітньому - від одного до двох років (ч.3 ст.104 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.

Окрім всього вище наведеного, судом також враховуються висновки досудової доповіді щодо ОСОБА_6 , відповідно до яких дослідивши інформацію, що характеризує особу за місцем проживання і навчання, умови його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, який є низьким, а також його імовірну небезпеку для суспільства свідчать, на думку органу пробації, про можливість його виправлення без ізоляції для суспільства.

Отже, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є неповнолітнім, його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, враховуючи його характеристику, той факт що від його злочинних дій тяжких наслідків не настало, суд приходить до висновку щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням в силу ст. 75, 76, 104 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків, оскільки його виправлення, на думку суду, можливо без реального відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Водночас, відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі зокрема її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 не має особистого майна, а також самостійного доходу, суд доходить висновку, що процесуальні витрати на залучення експерта, підлягають стягненню на користь держави із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів визначити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно зі ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на користь держави, на залучення експертів:

-висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5213-ТВ від 26 травня 2023 року в сумі 1912 грн.;

-висновок судової балістичної експертизи № СЕ-19/109-23/5281-БЛ від 19 травня 2023 року в сумі 2390 грн.;

-висновок судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/6948-ПЧ від 07 липня 2023 року в сумі 3346 грн.

Речові докази: металевий сейф на кодовому замку, револьвер під патрон Флобера «Stalker R1 F 4.5» Cal. 4 мм № НОМЕР_2 та 6-набоїв до нього та грошові кошти (іноземна валюта та українська гривня): 1- купюра номіналом 100 доларів США СВ 50946814 F; 2 - купюри номіналом по 50 доларів США: JF 16563391 A, EG 52885235 A; 3 - купюри номіналом по 20 доларів США: МD 84525782 D, ND 31201336 A, ND 02460920 B; 5 - купюр номіналом по 10 доларів США: MG 28295999 A, MJ 42695663 A, MG 20858961 B, NK 21134934 A; 1- купюра номіналом 1 долар США: F69963879 D; 10 - купюр номіналом по 50 Євро: VC , VC , RA , VC , VC , SA , RD , UA , RC , VC ; 5 - купюр номіналом по 20 Євро: SE , VE , VB , VB , M 7; 1- купюра номіналом 10 євро: RA ; 1- купюра номіналом 5 Євро:VA ; 5 - купюр номіналом по 200 польських злотих: CY 6044025, CY 6044081, CY 6044080, CY 6044079, CY 6044021; 13 - купюри номіналом по 100 Польських злотих: АС 4163640, ДН 3417055, FH 7763750, ET 2844225, FA 9564505, FH 7763755, FH 7763749 BU 7418134, AY 7390272, FH 7763756, FK 1606985, EK 9781644, CB 7213690; 8 - купюр номіналом по 50 Польських злотих: BO 4780765, BB 6936645, AT 6473858, BO 4780767, AE 9820605, BO 4780766, AZ 7206672, BA 2803938; 2 - купюри номіналом по 20 Польських злотих: BH 6549716, AT 8292877; 1 - купюра номіналом 10 Польських злотих: AU 2249569; 45 - купюр номіналом по 200 гривень: СК 3295295, СА 7330455, ЄФ 4050728, ПГ 7215477, КЗ 3619348, ПЄ 6362693, ТЄ 1367341, ХВ 9897926 УЛ 0380978, АЕ 1742765, АН 4458659, ЄД 2569019, ХД 3444107, ЄЖ 1975587, УР 7266225, УГ 3034016, ТВ 7195425, СД 1928774, ХЖ 09656673, УД 6480969, УК 2071645, ЦА 2076578, УЙ 4511122, ХИ 9880199, ТГ 5203073, ХЗ 4893848, ТЄ 9331525, УИ 2377202, СЕ 1971177, ТА 0268038, ЕЗ 2075382, ГВ 5655993, ВД 0153089, ГИ 1572867, ДА 8042841, ДД 1922982, ГЗ 0081856, ГЕ 2721228, ДА 8925645, ДА 6286260, ДА 6638787, ДГ 6798819, ДЕ 4693455, ГД 3771455, ЕИ 7303363; 2-купюри номіналом по 500 гривень: АЄ 9157313, ХЕ 3716649, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в розпорядження власника; 12 зошитів та 1-аркуш паперу із рукописним текстом, поміщених до сейф-пакету SUD 2055335 та переданих на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити; сім відрізків дактилоплівки залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя Максим ОЛІЙНИК