В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, відомості про яке внесеноі до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547 від 22 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ Луганської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З`ясовано, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно посадової інструкції, затвердженої наказом начальника прикордонного загону від 20 липня 2021 №0138-од регламентовано службу штаб-сержанта ОСОБА_6 яка являється інспектором прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ІНФОРМАЦІЯ_4 є правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України інспектор ОСОБА_6 , є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до посадової інструкції інспектора прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби, інспектор прикордонної служби зокрема зобов`язаний особисто брати участь у службі, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань та відповідає за якісне виконання поставленого наказу на охорону державного кордону, точне виконання покладених на нього обов`язків та завдань.

Отже, ОСОБА_6 будучи інспектором прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю, при виконанні службових обов`язків за посадою постійно здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою.

Встановлено, що в період з 20.00 год. 21.07.2023 по 08.00 год. 22.07.2023 ОСОБА_6 заступила для несення служби в прикордонний наряд «Перевірка документів- вибуття» на ППр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Під час перебування у вказаному наряді ОСОБА_6 згідно вимог п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» (надалі Інструкція) була уповноважена перевіряти документи громадян України, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній території); виявляти недійсні документи, а також документи, що не належать їх пред`явникам, затримувати осіб, які пред`явили такі документи, і негайно доповідати про них по команді.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 липня 2023 року близько 04:20 год. в ППр «Чоп(Тиса)» на виїзд з України прибув ОСОБА_4 , який при проходженні прикордонного контролю на вибуття, надав штаб-сержанту ОСОБА_6 , військовий квиток та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою «Непридатний до військової служби».

Водночас, на виконання вимог п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, ОСОБА_6 прийняла рішення щодо перевірки поданих ОСОБА_4 документів, з метою встановлення їх дійсності та з`ясування наявності достатніх підстав для виїзду за кордон.

Надалі, біля 04.21 год. 22.07.2023 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел щодо передачі службовій особі штаб-сержанту ОСОБА_6 неправомірної вигоди, з метою нездійснення останньою додаткової перевірки наданих ним документів та надання дозволу на перетин державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 , 22.07.2023 близько 04:21 год., перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп(Тиса)» НОМЕР_1 прикордонного загону, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що штаб-сержант ОСОБА_6 є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів - виїзд», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останній неправомірну вигоду у розмірі 100 Євро, (відповідно до офіційних даних НБУ станом на 22.07.2023 становило 4098 грн.), за нездійснення додаткової перевірки наданих ним документів, тобто за сприяння безперешкодному перетині державного кордону України.

У такий спосіб ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було надано угоду про визнання винуватості, укладену 20 жовтня 2023 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, та саме: у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. При цьому, ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно з ст.ст. 473, 394, 424, 474 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 20.10.2023 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України визнав повністю.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст.474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про визнання винуватості від 20.10.2023 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, та які вказують на кваліфікацію діянь за ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України та обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 ч.1 ст.369 КК України - є нетяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 20.10.2023 вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин, суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 20.10.2023 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 20 жовтня 2023 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2023 у справі №308/1519/23, накладений на грошові кошти в розмірі 100 євро двома купюрами номіналом по 50 євро кожна із серійними номерами VB та VA, які поміщені до спеціального пакету WAR0003196.

Речові докази:

- грошові кошти в розмірі 100 євро двома купюрами номіналом по 50 євро кожна із серійними номерами VB та VA, які поміщені до спеціального пакету WAR0003196 звернути в дохід держави;

- відеозапис «10.243.174.8_ch13_5408_5504», розміром файлу 17,6 Mb, тривалістю відеозапису 00 хвилин 55 секунд залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1