Справа № 301/992/23
Провадження № 1-кп/309/127/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 від 20.03.2023 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Хустського районного суду від 06.10.2020 р. за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки і два місяці позбавлення волі, та 30.11.2022 р. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львів умовно-достроково звільнений на невідбуту частину покарання 10 місяців 27 днів, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст. 185 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 28 січня 2023 року біля 18 години 20 хвилин, діючи умисно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, попередньо знаючи про те, що указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено режим воєнного стану, який указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року було продовжено з 05 години 30 хвилин 07 листопада 2022 року строком на 90 діб, зайшов на огороджену територію дворогосподарства № 89 села Мала Розтока Хустського району Закарпатської області сім`ї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де через привідкриті гаражні ворота проник в середину приміщення гаражу, який розташований в будівлі літньої кухні цього ж дворогосподарства та житловий будинок АДРЕСА_2 , де у вказаному гаражному приміщенні із салону автомобіля марки BMW чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 з жіночого гаманця таємно викрав грошові кошти в сумі 314 доларів США.

Вказаними неправомірними діями ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 314 доларів США, які станом на 28.01.2023 року згідному курсу НБУ становить 11 482, 54 грн.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України не визнав. Суду ствердив, що дану крадіжку він не вчиняв. Жодного разу у будинку потерпілої чи у гаражі він не був. 28 січня 2023 р. він весь день був вдома. Вечері приблизно о 18 год. йому зателефонувала знайома, яка проживає в м. Івано-Франківськ і повідомила, що їде в м. Хуст і щоб він приїхав до неї. Взявши з собою грошові кошти , а саме долари США , які йому дали друзі та знайомі, він вирішив поїхати в м. Хуст до цієї знайомої. Викликавши таксі він спочатку поїхав в м. Іршава в магазин «Хосен» щоб обміняти гроші, а потім на цьому ж таксі обмінявши гроші поїхав в м. Хуст.

Він і раніше намагався обміняти дані гроші, однак цього зробити не зміг, оскільки чоловік до якого він звернувся відмовився йому обміняти гроші. Про цього чоловіка він під час досудового розслідування слідчому не повідомляв, оскільки не пам`ятав його прізвища.

В судовому засіданні будучи допитаною, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_6 суду ствердила, що 28 січня 2023 р. приблизно о 18 год. вона була на другому поверсі свого будинку сама, оскільки чоловіка не було вдома, її донька перебувала у літній кухні , а син пішов гуляти. В цей час , у будинку було темно, у зв`язку з відключенням електроенергії. Вона почула сторонні звуки на першому поверсі, а саме що відкрилися двері , які ведуть на задній двір. Взявши телефон і увімкнувши ліхтарик вона підійшла ближче і почула , що хтось ходить по будинку, після чого голосно крикнула «Хто там» та почала сходити по сходах. В цей час той хто був у будинку почав виходити з будинку і вона почула різкий запас тютюну. Після цього вона сіла біля каміну та почала телефонувати сину, який був у селі. Приблизно через десять хвилин , вона знову почула , що хтось зайшов у будинок, і вона почала голосно кричати та побачила людину у капюшоні, яка від її крику почала тікати. Вона пішла за ним, і в цей час ця людина обернулася в її сторону внаслідок чого вона побачила його лице. Після цього ця людина втекла, а вона зателефонувала своїй сусідці. Також того ж дня вона побачила , що у її автомобілі, який стояв у гаражі були відкриті передні двері і в салоні горіло світло, однак цьому значення не придала. В автомобілі у дверці знаходився її гаманець у якому були грошові кошти , а саме три купюри номіналом 100 доларів США , які їй дав її чоловік , а також дрібні купюри номіналом 2 долари США , 1 долар США та 5 доларів США . Про зникнення грошей вона помітила лише через декілька днів після чого повідомила поліцію.

В судовому засіданні будучи допитаною, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 суду ствердила, що вона є сусідкою потерпілої. Того дня їй ввечері зателефонувала потерпіла , та повідомила, що хтось був у її будинку. Також повідомила, що в будинку та в машині сильно чути запах цигарок.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 суду ствердив, що він є чоловіком потерпілої. В той день коли сталася крадіжка його вдома не було. За декілька днів до крадіжки він помітив, що хтось слідкує за їх будинком, а саме він виявив відчинену хвіртку, яка є завжди зачиненою, а також помітив, що одного разу на його гаражі були відчинені ворота. За декілька днів до крадіжки він дав своїй дружині для власних потреб 300 доларів США купюрами по 100 доларів США , а також декілька купюр номіналом по 1 та 2 долари США , які залишилися у нього з відпочинку за кордоном.

В судовому засіданні будучи допитаною, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 суду ствердила, що вона працює в магазині «Хосен» що в м. Іршава касиром. Одного дня до неї прийшов обвинувачений і попросив поміняти йому долари США на що вона відмовила. Потім обвинувачений сказав , що гроші йому необхідні для купівлі продуктів. Після цього її напарниця взяла гроші і пішла до власника магазину, який і поміняв обвинуваченому гроші. Отримавши гроші , обвинувачений вийшов з магазину.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 суду ствердив, що він є власником магазину «Хосен», який розташований в м. Іршава по вул. Білецька . Одного дня , точної дати не пам`ятає, до нього звернулася одна з працівниць і повідомила , що чоловік просить поміняти долари США на гривні на що він погодився і обміняв 100 доларів США, а також декілька дрібних купюр також у доларах США однак скільки не пам`ятає.

В судовому засіданні будучи допитаним, у відповідності до вимог положень ст. 352-353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 суду ствердив, що в кінці січня 2023 року ОСОБА_3 попросив його відвезти спочатку в м. Іршава в магазин щоб обміняти гроші, а після того як він обміняв гроші відвіз його на вокзал в м. Хуст.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доводиться письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні зокрема:

Протоколом огляду місця події від 30 січня 2023 року з фото таблицею за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 відповідно до якого в ході огляду місця події виявлено та вилучено сліди папілярних ліній пальців рук, № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, №7 , № 8, № 9, № 10, № 11 які були упаковані в паперовий конверт коричневого кольору, а також в ході якого було виявлено та вилучено жіночий гаманець червоного кольору та недопалки сигарет.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 3 лютого 2023 р. з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_6 та у присутності понятих, яким зафіксовано факт, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала чоловіка, який зображений на фото під № 4 та на якому зображений ОСОБА_3 який 28.01.2023 р. скоїв крадіжку грошей з її гаманця , який знаходився в салоні автомобіля у гаражі по місцю проживання.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 3 лютого 2023 р. з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_12 та у присутності понятих, яким зафіксовано факт, що свідок ОСОБА_12 впізнала чоловіка, який зображений на фото під № 3 та на якому зображений ОСОБА_3 який 28.01.2023 р. біля 20 год. в магазині «Хосен» в м. Іршава по вул. Білецькій здійснив обмін доларів США.

Протоколом огляду документів від 3 лютого 2023 р. за участю понятих, яким зафіксовано факт обміну обвинуваченим ОСОБА_3 28 січня 2023 р, о 20 год. 34 хв. грошових коштів в магазині «Хосен» в м. Іршава по вул. Білецькій.

Висновком експерта СЕ-19/107-23/1294-Д від 13 лютого 2023 р. відповідно до якого слід пальця руки на відрізку № 11, який було вилучено 30 січня 2023 р. під час огляду місця події за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканцю АДРЕСА_1 .

Зазначені докази, сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, визнається і оцінюється судом як належні та допустимі, а у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

З правової позиції, яка відображена у постанові Верховного Суду в справі №754/17019/17 вбачається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно, досліджені докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, та у їх відношенні безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 наведеного Кодексу судом не встановлено та сторонами не доведено. Як наслідок, на переконання суду, яке ним сформоване у порядку ст. 94 КПК України, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому немає об`єктивних підстав їм недовіряти.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та які містяться у матеріалах цього провадження.

Висловлені стороною захисту доводи щодо невинуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, за своєю суттю є такими, що прямо суперечать установленим обставинам у ході цього провадження, зокрема спростовуються як висновком експерта СЕ-19/107-23/1294-Д від 13 лютого 2023 р., а також протоколом пред`явлення особи для впізнання від 3 лютого 2023 р. з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_6 , та самими показами потерпілої ОСОБА_6 .

Позиція ОСОБА_3 щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є цілеспрямованою та направленою, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів.

Таким чином, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) , яка вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням в житло та інше приміщення.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України рецидив злочину.

Також, суд враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, не працює, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий, злочин у якому він обвинувачується вчинений ним під час умовно-дострокового звільнення.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 6 жовтня 2020 року Хустським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. ОСОБА_3 звільнений відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова 30 листопада 2022 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 27 днів

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується, ОСОБА_3 вчинив після ухвалення вказаного вироку суду, в період умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини, тому йому належить частково приєднати невідбуте покарання відповідно до ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України.

Частиною 4 ст. 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

А тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння, в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, із визначенням остаточного покарання, у порядку ст. 71 КК, враховуючи вирок Хустського районного суду від 6 жовтня 2020 р

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що, незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що, хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для застосування вимог статей 75 та 69 КК України суд не убачає.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити у порядку передбаченому ст. 100 КПК України

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати , які підлягають до стягнення з ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років і одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71,81 КК України шляхом приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років і двох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання , а саме 4 лютого 2023 р.

Речовий доказ по справі: жіночий гаманець червоного кольору, який вилучено з передніх водійських дверцят автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 та який упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ СУ та приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 30 січня 2023 р. і який знаходиться на зберіганні у ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Речовий доказ по справі: 9 недопалків сигарет, які вилучені з кювету та узбіччі ґрунтової дороги, яка проходить за дворогосподарством № 89 справа та кожен окремо упаковані в паперові конверти коричневого кольору НПУ ГСУ № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, №7 , № 8, № 9 НПУ ГСУ, які приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 30 січня 2023 р. і які знаходяться на зберіганні у ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу знищити.

Речовий доказ по справі: порожню коробку з-під сигарет марки LD , яку упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ , яку вилучено з кювету та узбіччі ґрунтової дороги, яка проходить за дворогосподарством № 89 зліва та упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ, яку приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 1 лютого 2023 р. і яка знаходяться на зберіганні у ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу знищити.

Арешт , який накладений на жіночий гаманець червоного кольору, який вилучено з передніх водійських дверцят автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 та який упаковано в паперовий конверт коричневого кольору НПУ СУ, 9 недопалків сигарет, які вилучені з кювету та узбіччі ґрунтової дороги, яка проходить за дворогосподарством № 89 справа та кожен окремо упаковані в паперові конверти коричневого кольору НПУ ГСУ № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, №7 , № 8, № 9 НПУ ГСУ відповідно до ухвали слідчого судді Іршавського районного суду від 1 лютого 2023 р. після вступу вироку в законну силу-скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 на користь ГУК у Закарпатській області /Ужгородська тг/24060300 Казначейство України р/р UA 0007493 1510, грн 24 коп. (одну тисячу п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійок ) за проведення експертизи № СЕ-19/107-23/1294-Д від 13.02.2023 р.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1