Справа № 473/364/24
Номер провадження 1-в/473/25/2024
УХВАЛА

Іменем України

"25" січня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Переможне Білгородністровського району Одеської області, громадянина України, до засудження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19 лютого 2021 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.309 КК України до 02 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік, засудженого 16 червня 2021 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до 03 років 01 місяці позбавлення волі, який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»,

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу

прокурор ОСОБА_4

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» - ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому було призначено покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, в виді 03 років 01 місяці позбавлення волі,

Початок строку: 15 грудня 2021 року. Кінець строку: 15 січня 2025 року.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 грудня 2021 року.

З 01 лютого 2022 року відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72».

За період відбування покарання характеризується посередньо. Загалом за весь період відбування покарання має 5 стягненнь , 2 з яких погашено у встановленому законом порядку, та 1 заохочення.

У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий.

У майстерні установи на даний час не працевлаштований. Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідність.

За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний, підтримує стосунки з обмеженим колом засуджених, зокрема негативної спрямованості.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правил санітарно-гігієнічних норм.

З засудженим проведено оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення.

Зі слів засудженого у скоєному злочині розкаюється.

Заслухавши думку прокурора та пояснення засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання 05 разів піддавався стягненням за: заборонені речі, паління в коридорі та у строю, порушення локації.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Тільки два стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_3 зняті та погашені у встановленому законом порядку, 05 січня 2024 року за порушення локації на ОСОБА_3 накладене стягення у вигляді догани. 16 січня 2024 року за паління у коридорі відділення та за забороненні оечі /зарядний пристрій/ на ОСОБА_3 накладені стягення у вигляді суворої догани та 10 діб ДІЗО.

Доказів, які засвідчують, що засуджений ОСОБА_3 сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів своє виправлення, суд не має.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений ОСОБА_3 протягом всього періоду відбування ним основного покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 16 червня 2021 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до 03 років 01 місяці позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той самий строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1