Провадження №1-кс/463/9196/23
У Х В А Л А

11 грудня 2023 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львів клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2023 року,

у кримінальному провадженні №0000140 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, у кримінальному провадженні №0000140 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Клопотання мотивує тим, що 14.07.2023 року в межах кримінального провадження №0000140 накладено арешт на два гужові причепи (фіри), без державних номерних знаків. Просять передати їм, на відповідальне зберігання два причепи (гужових) та визначити їхнє зберігання за місцем проживання заявника, а саме: частково скасувати арешт на два причепи та передати їх на зберігання за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився та не повідомив причини своєї неявки.

ОСОБА_3 подав до судового засідання клопотання, відповідно до якого розгляд клопотання про скасування арешту на майно просить проводити без його участі.

Слідчий ОСОБА_5 до судового засідання подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в задоволенні такого просить відмовити, оскільки причепи є знаряддям вчинення злочину, визнано речовими доказами. Дані причепи без ідентифікуючих ознак та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували належність причепів даним особам.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом, першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом розтрати деревини шляхом незаконних рубок службовими особами Низівського лісництва Філії «Львівське лісове господарство» ДCЛП «Ліси України».

Досудовим розслідуванням встановлено, що названими службовими особами державного підприємства здійснювались незаконні рубки дерев в кварталі 17 виділі 3 Низівського лісництва ДП «Львівське лісове господарство».

Зокрема, 27.06.2023 слідчими ТУ ДБР у місті Львові спільно із працівниками УСР у Львівській області в межах цього кримінального провадження затримано на виїзді із лісового масиву Низівського лісництва ДП «Львівське лісове господарство» поблизу с. Корчів Червоноградського району Львівської області два транспортні засоби (трактори) і причепами, завантаженими колодами деревини породи «сосна».

Проведеним 27.06.2023 оглядом місця події лісової ділянки в кварталі 17 виділі 3 Низівського лісництва виявлено сім пнів від нещодавно зрізаних дерев, з яких здійснено зрізи (таблетки) з метою подальшого трасологічного дослідження. Також під час огляду виявлено та вилучено ще один зріз, який було розташова окремо.

Крім того, під час огляду місцевості в`їзду до лісового масиву Низівського лісництва з боку села Корчів Червоноградського району Львівської області було оглянуто два транспортні засоби (трактори) із причепами, завантаженими незаконно зрубаними 17 колодами деревини породи «сосна» різних розмірів та діаметрів. У результаті огляду 17 колод деревини, два трактори МТЗ-80 д.н.з НОМЕР_1 та Т-16 д.н.з НОМЕР_2 , два причепи до них вилучено.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 28.06.2023, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0000140 від 04.04.2023 за ч. 3 ст. 191 КК України за фактом розтрати деревини шляхом незаконних рубок службовими особами Низівського лісництва Філії «Львівське лісове господарство» ДCЛП «Ліси України»..

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, накладено арешт на речі, на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000140 від 04.04.2023 за ч. 3 ст. 191 КК України, яке 27.06.2023 вилучене в результаті проведення оглядів: в тому числі два причепи.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто обов`язок доведення обставин, які б підтверджували факт того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, законодавцем покладено на сторону, яка звертається до суду з даним клопотанням.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Заявником жодними доказами не доведено що арешт накладено не обгрунтовано, або в такому відпала необхідність.

Судом встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час не завершено, з тверджень органу досудового розслідування необхідність в подальшому збереженні арешту майна не відпала, а тому зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід досудового розслідування, призвести до втрати доказів, отже в збереженні арешту зазначеного майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на майно, накладене ухвалою слідчого судді.

У даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, і відповідає тяжкості правопорушення.

Скасування арешту на даному етапі можу призвести до того, що не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, слід зазначити, що слідчим суддею при накладенні арешту на два прицепи в ухвалі суду не зазначалось заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи вищенаведене, заявником на данному етапі не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тому суд вважає таке клопотання передчасним, та таким що задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання в частині передати причепи на зберігання за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, постановою слідчого два причепи визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Частиною 2 даної статті передбачено, що слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом та здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу ст. 100 КПК України вбачається, що визначення місця зберігання речових доказів під час досудового розслідування належить до дискреційних повноважень слідчого.

Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що визначення місця зберігання речових доказів під час досудового розслідування не входить до повноважень слідчого судді, та таке не передбачено ст. 173 КПК України при вирішенні питань передбачених Главою 17 КПК України, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання в цій частині також слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, у кримінальному провадженні №0000140 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1