Провадження № 1-кс/638/3215/23
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районого суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, із середньо освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 р.н., який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002944 від 01.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого посилається на наступне.

У провадженні СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002944 від 01.12.2023 за ознаками кримінального правопорушеннязлочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.11.2023 року приблизно о 19 год. 45 хв., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де самостійно вживав спиртні напої на кухні вказаної квартири. Під час спілкування між ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , 2007 р.н.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своєму неповнолітньому сину ОСОБА_7 , 2007 р.н., розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді розладу здоров`я неповнолітнього ОСОБА_7 , і бажаючи їх настання, використовуючи малозначний привід у вигляді раніше початого словесного конфлікту, діючи умисно, протиправно, схопив кухонний ніж, який знаходився на кухонному столі, стоячи в положенні спиною до неповнолітнього ОСОБА_7 , розвернувся, та використовуючи фактор раптовості, зненацька наніс один удар останньому в праву верхню ділянку живота.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому ОСОБА_7 відповідно до довідки КНП ХОР «ОДКЛ» №2746 від 01.12.2023 наступні тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням пасма сальника. Гемоперітоніум.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

02.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні прокурор, ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, вказували що це найбільш суворий запобіжний захід, ризики наведенні прокурором не підтвердженні, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання в порядку ст. 206 КПК України, в якому просив визнати незаконним затримання ОСОБА_5 , яке на думку захисника проходило зі значним порушенням процесуального закону.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Прокурор у задоволенні скарги просив відмовити, посилаючись на те, що затримання ОСОБА_5 , здійснено на підставі ст.208 КПК України, процесуальна процедура затримання слідчим дотримана, порушень, які б могли слугувати підставою для визнання затримання незаконним, не допущено.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 01 грудня 2023 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання 19 год. 19 хв. 01 грудня 2023 року, підстава - якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно з ч. 4 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Так, статтею 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання забезпечення законного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за недоведеності підстав для такого тримання.

Слідчий суддя при розгляді клопотання захисника враховує, що визначені КПК України строки затримання ОСОБА_5 ще не закінчилися, слідчим стосовно останнього подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 01 грудня 2023 року, складеному стосовно ОСОБА_5 слідчим, зазначено час складання такого протоколу, фактичний час затримання, а також підстави його затримання.

Крім цього, із даного протоколу слідує, що слідчим під особистий підпис роз`яснено затриманому права, передбачені ст. 42 КПК України, копія протоколу затримання була вручена затриманому та захиснику, в наданій слідчому судді копії протоколу містяться пояснення самого затриманого.

Безпосередньо в судовому засіданні прокурором доведено, що затримання ОСОБА_5 здійснено на підставі п. 1 ч.1 ст.208 КПК України, строки тримання затриманої особи під вартою не перевищені, необґрунтованих затримок із доставкою ОСОБА_5 до слідчого судді для обрання останньому запобіжного заходу не допущено.

А тому, підстав, визначених ч.5 ст.206 КПК України, для звільнення затриманого немає.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

Разом з тим, слідчий суддя, розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, довідкою КНП ХОР «ОДКЛ» №2748 від 01.12.2023, протоколом допиту законного представника неповнолітнього потерпілого, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, повідомленням про підозру.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньо освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 р.н., який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення його належної процесуальної поведінки шляхом запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто у вчиненні тяжкого злочину. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Так ОСОБА_5 усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності, призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та невідворотності покарання, може зникнути зі свого постійного місця проживання або реєстрації та переховуватися від слідства, суду, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті відносно ОСОБА_5 процесуальних рішень.

Ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 у подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого свого сина ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього потерпілого свою колишню дружину ОСОБА_8 , з якою підозрюваний разом проживає, у кримінальному провадженні шляхом умовляння, залякування чи іншим чином змусити вказаних осіб змінити свої показання.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного місця роботи та джерела доходів, офіційно не працевлаштований, отже не має міцних соціальних зв`язків, які були б були стримуючим фактором для запобігання настанню ризиків вчинення нових злочинів та переховування від правоохоронних органів.

Відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження, підозрюваний своїми активними діями вчинив тяжкий злочин відносно життя та здоров`я свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 .

Всі вищевикладені ризики у їх сукупності свідчать про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01 грудня 2023 року, ОСОБА_5 було затримано 01 грудня 2023 року о 19 год.19 хв.

Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України про визнання незаконним затримання ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, по 29 січня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 з 01 грудня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1