Справа № 401/3537/23
№ 1-кп/401/388/23.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі колегії суддів Світловодського міськрайоного суду Кіровоградської області:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

з участю:

прокурора: ОСОБА_5

законного представника малолітньої

потерпілої, потерпілої: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000606 від 10.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 (у редакції Закону № 2221- YIII від 06.10.2017), ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду знаходиться вказане кримінальне провадження, обвинувальний акт по якому надійшов до Світловодського міськрайонного суду 02.03.2023 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що у ході досудового розслідування слідчим суддею відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та встановлена наявність ризиків передбачених у п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання можливості: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що обвинувачений не працюючий, стійких соціальних зав`язків на території Світловодської ТГ не має, без визначеного місця реєстрації та постійного місця проживання, офіційного не працює, джерела заробітку не має, чітко усвідомлює, що він вчинив повторно тяжкий злочин проти власності, та особливо тяжкий злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості відносно малолітньої особи з метою уникнення від відповідальності за злочини, за вчинення яких, за сукупністю, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на значний строк, а саме від 15 років до довічного позбавлення волі, дає підстави вважати, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто мають місце ризики, передбачений п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Термін дії обраного запобіжного заходу спливає 06.10.2023 року.

Прокурор вважає, що підстави для зміни на більш м`який запобіжний захід або скасування даного запобіжного заходу відсутні.

Законний представник малолітньої потерпілої, потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає за необхідне скасувати обраний ОСОБА_7 раніше запобіжний захід або змінити на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що саме такий запобіжний захід цілком може забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного, оскільки його вина у вчинені особливо тяжкого злочину не доведена, наявність ризиків не підтверджена.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд дійшов такого висновку.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обираючи вказаний запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, скоєння інших кримінальних правопорушень та вважав за недоцільне застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого просив змінити обраний запобіжний захід на більш м`який, проте не надав доказів того, що ризики, які були встановлені слідчим суддею змінились.

Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою спливає 06.10.2023 року, тому виникла необхідність у вирішенні питання щодо доцільності подальшого застосування саме такого виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно уразі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний західу вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно п. 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20 серпня 2010 року, яке набуло статусу остаточного, суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачене покарання виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та недоторканності, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та суворості можливого покарання, існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню, також може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та вважає доцільним продовжити дію запобіжного заходу обраного ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

В силу п .2 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.

Оскільки строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_7 спливає 6 жовтня 2023 року, і до цього строку судове провадження не може бути завершеним, з огляду на обмежений графік конвоювання обвинувачених, та обсяг доказів, що підлягає дослідженню, суд вважає доцільним продовжити дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 315 КПК України, суд -

УХВАЛИВ

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 152 (у редакції Закону № 2221- YIII від 06.10.2017), ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України строк тримання під вартою, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 1 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та до ДУ Кропивницький слідчий ізолятор для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2