Провадження № 1-кс/686/1283/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000486,

встановив:

01.02.2024 р. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 31.01.2024 р., в ході проведення обшуків, було тимчасово вилучене, а саме: на вилучені у ОСОБА_3 , в ході проведення 31.01.2024 р., в період часу з 07 год. 35 хв. до 09 год. 05 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 : мобільний телефон марки «Tecno POP 6 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 ; три тримачі до сім-карт НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; чорнові записи на 4 аркушах, поміщені до сейф-пакету № FPS 5014186; тримач до банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ; дві банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 ; дві банківські картки «А-Банк» № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 ; талон на транспортний засіб (мопед) «Хонда Діо», номер рами НОМЕР_12 , на ім`я ОСОБА_4 ; талон на транспортний засіб (мопед) «Хонда Діо», номер двигуна НОМЕР_13 , на ім`я ОСОБА_5 ; три аркуші паперу, з чорновими записами номерів мобільних телефонів; заява договір з АТ «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_6 ; заява про приєднання № 131071311/160223 на ім`я ОСОБА_7 з АТ «Ощадбанк»; анкета заява «Монобанк» на ім`я ОСОБА_8 ; два тримачі до сім-карт з номерами мобільних телефонів НОМЕР_14 та НОМЕР_15 ; а також на вилучені у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході проведення 31.01.2024 р., в період часу з 09 год. 11 хв. до 10 год. 39 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 : банківські картки: "Пумб" №154517; «А-банк» № НОМЕР_16 ; «Ощадбанк» картку киянина на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_17 ; «ПриватБанку» № НОМЕР_18 ; «ПриватБанку» № НОМЕР_19 ; «Монобанк» № НОМЕР_20 ; «ПриватБанку» № НОМЕР_21 ; «ПриватБанк» № НОМЕР_22 ; тримач для сім-картки "Київстар" за номером НОМЕР_23 ; тримач від сім-картки "Водафон" за номером НОМЕР_24 ; сім-карту "Лайф" з ідентифікаційним номером НОМЕР_25 ; сім-картку "Лайф" з ідентифікаційним номером НОМЕР_26 ; мобільний телефон марки «ТЕСNO» IMEI1: НОМЕР_27 ; IMEI2: НОМЕР_28 ; аркуш паперу з чорновими записами; упакування для банківської картки із чорновими записами; аркуш картону із характеристиками мобільного телефону марки "Самсунг", ІМЕІ НОМЕР_29 , ІМЕІ НОМЕР_30 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення мають вилучені речі, на які просить накласти арешт прокурор, як речові докази, та які обставини, за допомогою цих доказів можливо довести у кримінальному провадженні №0000486, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурора відсутня будь-яка аргументація, яке значення вилучене майно (дозвіл на відшукання якого не було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку), має як речовий доказ для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Відсутні й відомості у цьому клопотанні і доданих до нього матеріалах й про те, що всі вилучені в ході проведеного обшуку речі та документи містять ознаки речових доказів. З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів з банківських рахунків орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківські платіжні картки, які лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власником таких карток є банки-емітенти, що випустили картки. У клопотанні прокурор також посилається на те, що є необхідність проведення експертиз документів, з метою встановлення наявності їх підробок та внесення до них неправдивих даних, разом з тим, по фактам вчинення означених дій, відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР внесенні не були.

Не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє майно він просить накласти арешт (кому належать вилучені речі та документи), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Також, до клопотання прокурором долучено копію протоколу обшуку, який був проведений в означеній квартирі, однак, документів, які б підтверджували належність цієї квартири певним особам, до матеріалів клопотання не долучено.

Крім того, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі та документи мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише: ухвалу слідчого судді, якою надавався дозвіл на проведення обшуку (на 3 арк.); 2 протоколи обшуку (на 3 арк. та на 4 арк.); постанова про визнання речовим доказом (на 2 арк.) та, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, лише ксерокопія витягу з ЄРДР (на 8 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права розпорядження та користування цим майном, однак, в чому полягає ця необхідність, прокурор у клопотанні не зазначає.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять контактних даних осіб (в тому числі представників банків-емітентів, які випустили банківські картки), яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000486, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя