У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000163, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за №0000163, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , яке вилучено в ході проведення огляду місця події у службовому кабінеті завідувача кафедри військової підготовки ДВНЗ «УжНУ», а саме на: грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з наступними серійними номерами: LF45522307D, PF75273652K, LG60589528B, LJ10878470B, мобільний телефон марки Iphone XR з сім карткою НОМЕР_1 , із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Прокурор в судовому засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Володілець майна, який являється підозрюваним ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_8 подано до суду заяву про розгляд клопотання у відсутності сторони захисту.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000163 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.10.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «за фактом вимагання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій із використанням свого службового становища».

19.10.2023 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

20.10.2023 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою особою з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

19.10.2023 року в період часу з 11 год. 33 хв. по 12 год. 59 хв. на підставі ч.3 ст. 233 КПК України проведено огляд у службовому кабінеті завідувача кафедри військової підготовки ДВНЗ «УжНУ», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Тлехаса, буд.16/8, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з наступними серійними номерами: LF45522307D, PF75273652K, LG60589528B, LJ10878470B, мобільний телефон марки Iphone XR з сім карткою НОМЕР_1 . В протоколі огляду від 19.10.2023 зазначено, що доступ до мобільного телефону обмежується захистом.

19.10.2023 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 19.10.2023/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно, а саме: грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з наступними серійними номерами: LF45522307D, PF75273652K, LG60589528B, LJ10878470B, мобільний телефон марки Iphone XR з сім карткою НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»). Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події у службовому кабінеті завідувача кафедри військової підготовки ДВНЗ «УжНУ», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Тлехаса, буд.16/8, а саме: грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з наступними серійними номерами: LF45522307D, PF75273652K, LG60589528B, LJ10878470B, а також на мобільний телефон марки Iphone XR з сім карткою НОМЕР_1 , так як доступ до такого пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з наступними серійними номерами: LF45522307D, PF75273652K, LG60589528B, LJ10878470B, мобільний телефон марки Iphone XR з сім карткою НОМЕР_1 , із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9