Справа № 303/9868/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/650/23, за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000125, внесеному 22.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено відносно обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пістрялово, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2023 року включно.

З ухвали суду убачається, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. 23.10.2023 в кримінальному провадженні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обраного слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2023, строком до 24.10.2023. У клопотанні прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що скоєне діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Так, прокурор вказує на те, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду є реальним, оскільки він підтверджується тим, що згідно з особовою карткою Державної міграційної служби України, ОСОБА_6 22.12.2018 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 за допомогою якого безперешкодно може покинути територію України. Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може застосовувати психологічний або фізичний вплив на свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , їх родичів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Також, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, з огляду на те, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим Мукачівським міськрайонним судом за вчинення корисливих злочинів, востаннє: 19.12.2022 за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном на 1 рік. За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, відомостей, характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення проти власності, що є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 саме у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Окрім того, прокурор вказує на необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, є встановленими і підтвердженими ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують на даний час, а саме кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , віднесено до особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що вже по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. В обґрунтування наявності вказаного ризику прокурор звертає увагу на те, що матеріальна шкода, завдана потерпілому внаслідок вчинення правопорушення, становить 56184,35 гривень, тобто є великим розміром, тому в разі доведеності вини особи у вчиненні зазначеного злочину ОСОБА_8 зобов`язаний буде відшкодувати її в повному обсязі. Також цей ризик підтверджується і тим, що згідно з особовою карткою Державної міграційної служби України, ОСОБА_8 у різний час отримував паспорти громадянина України для виїзду за кордон, зокрема паспорти серії та номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі. Крім того, ОСОБА_8 може впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, які не допитані на даний час, а також у додатковому допиті потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин протиправного заволодіння майном. Також, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ретельна підготовка та вчинення даного правопорушення проведена із залученням фізичних осіб, обвинуваченому можуть бути відомі місця зберігання таких документів та речей, засобів для їх виготовлення, які ще не долучені до кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, з урахуванням характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор вважає, що існує необхідність продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

Суд встановив, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, шляхом застосування фізичного та/або психологічного насильства з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів. Зокрема, обвинувачені можуть вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 знаючи, які склалися для них обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання можуть відшукати потерпілого та свідків кримінального правопорушення події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може ускладнити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження. Крім того, обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. Приймаючи рішення судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 з огляду на те, що наважився на вчинення особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану під час іспитового строку, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення проти власності, із застосуванням насильства, що характеризує його негативно, як особу схильну продовжувати злочинну діяльність. Також суд взяв до уваги характеризуючі дані про обвинуваченого ОСОБА_8 , який офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів. На підставі вищевказаного, дійшов висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує у клопотанні прокурор, відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від суду, у нього не має необхідності впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, ОСОБА_8 наміру не має. Посилань на докази, які давали б підстави вважати, що ОСОБА_8 не виконуватиме своїх процесуальних обов`язків, не дотримуватиметься умов застосування щодо нього запобіжного заходу, - у клопотанні прокурора не має. Звертає увагу на те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 міцні соціальні зв`язки, він має постійне місце проживання, на його утриманні дружина та малолітня донька. Із врахуванням наведеного, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує на незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Апелянт вважає, що підозра його підзахисному є необґрунтована. На його переконання, у клопотанні прокурора відсутнє будь-яке обґрунтування доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що з боку ОСОБА_6 не було і не буде жодних спроб переховування від органів досудового розслідування або суду, не було і не буде жодних дій спрямованих на знищення, приховування або спотворення будь-яких речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Дані про дії, спрямовані на вплив чи то свідків, чи потерпілого, експертів або спеціаліста з боку ОСОБА_6 також відсутні. Апелянт вважає, що судом залишено поза увагою те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає з сім`єю, дружина перебуває на 7 місяці вагітності, на його утриманні малолітній син. З огляду на вищевказане, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності обвинувачених, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності обвинувачених апеляційний суд бере до уваги, що: обвинувачені належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг; заяви про відкладення розгляду апеляційних скарг обвинувачені не подавали; в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходило клопотань про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарг; захисники та прокурор не заперечували щодо розгляду апеляційних скарг без участі обвинувачених.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , тяжкість кримінального правопорушення, а також те, що судове провадження не закінчено, учасники кримінального провадження не допитані, докази не досліджені, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших учасників кримінального провадження з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити те, у якому обвинувачується.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працюючий, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку; обвинувачений ОСОБА_8 не працюючий та не має постійного джерела доходів.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшились, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали. На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційній скарзі та не вказувала під час її розгляду.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарг про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, а стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, у зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин, даних про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит учасників кримінального провадження, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційних скарг про можливість застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не дають підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, а відтак і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для потерпілого, що у свою чергу, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості. При цьому, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мали місце кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і відомості про осіб обвинувачених, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проживає з сім`єю, дружина перебуває на 7 місяці вагітності, на його утриманні малолітній син, а також доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, та постійне місце проживання, на його утриманні дружина та малолітня донька, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт.

З огляду на те, що інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 діяння, поєднані із застосуванням насильства та погрозою застосування такого, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість визначення обвинуваченим застави. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, що підтверджують матеріальний та фінансовий стан обвинувачених.

При оцінці доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що підозра ОСОБА_6 є необгрунтованою, апеляційний суд звертає увагу на те, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, у тому числі і щодо застосування тої чи іншої норми матеріального закону, і вважає, що обставини, за яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із посиланням на відповідні докази, свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінально-карного діяння. При цьому, береться до уваги те, що обґрунтованість підозри була предметом перевірки під час досудового розслідування кримінального провадження, що нових доказів на спростування висунутої підозри стороною захисту не надано.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, які подали адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000125, внесеному22.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено відносно обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: