Справа № 458/1162/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 29.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, електрослюсаря будівельного підрозділу "Львівський містобудівний поїзд" АТ "Українська залізниця", одруженого, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки на загальну мобілізацію, прибувши 08 березня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшов військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби.

Після проходження медичної комісії йому вручалась повістка про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на відправку 09.03.2023 на 06.00 год. для проходження військової служби під час мобілізації. Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, категорично відмовився від отримання наведеної повістки та, в подальшому, 09.03.2023 без поважних причин, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст. 1, 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України, а саме, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

10.01.2024 між прокурором Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості та подану таку суду в підготовчому судовому засіданні.

За умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи, навчання. При цьому, ОСОБА_4 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину за ст. 336 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Вказав, що в силу виконання своїх робочих обов`язків у даний час перебуває в зоні бойових дій в Донецькій області, де, як вважає, може принести більше користі для захисту України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без примусу, і призначити погоджене покарання в угоді про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2024 та призначити погоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2024 та призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КК України, КПК України, інтересам суспільства.

Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо нетяжких злочинів. При цьому, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У ході підготовчого судового засідання суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також суд достовірно встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд перевірив та встановив, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди між прокурором та обвинуваченим не суперечать вимогам КПК та ККУкраїни, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією ст. 336 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений є винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ст. 336 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного суд вважає, що укладена угода між прокурором Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 10.01.2024 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місце проживання та праці.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриття злочину.

Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 роки та звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Щодо питання тривалості іспитового строку, то суд вважає, що такий необхідно визначити в межах ч. 4 ст. 75 КК України, а саме тривалістю 1 рік.

Відтак, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат немає.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374, 474, 475 КПК України суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 січня 2024 року між прокурором Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про виявлення ознак вчинення злочину в діях ОСОБА_4 , який ухиляється від мобілізації; картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заяву про видачу (заміну) військового квитка; довідку військово-лікарської комісії № 46/1 від 08.03.2023 № 332/2; повістку на відправку та розписку ОСОБА_6 про отримання повістки, акт про відмову від отримання повістки - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 10.01.2024.

Суддя ОСОБА_1