Справа № 183/4258/23
№ 1-кп/183/1298/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000330 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, розлученого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім того, відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану строком на 90 діб.

Водночас, 16 лютого 2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходився за адресою АДРЕСА_2 . В цей час у останнього виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, так як попередньо знав, що вхідні двері до квартири не зачиняються, та в ній тимчасово ніхто не проживає.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, 16 серпня 2023 року приблизно о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей вищевказаної квартири де діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, попередньо знаючи, що вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 не зачинені на замок, поштовхом руки відчинив їх, та зайшов в середину і таким чином, незаконно проник у житло.

В подальшому, перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_4 зайшов до ванної кімнати, де виявив чавунну ванну білого кольору, довжиною 120 см., шириною 70 см., вагою 96 кг., яку визначив для себе як об`єктом свого злочинного посягання. Далі останній,продовжуючи свої злочинні дії, за допомогою фізичної сили, витягнув її в приміщення коридору, та в цей час зрозумів, що самотужки винести вказану ванну з приміщення квартири, не зможе. Після чого, ОСОБА_4 , звернувся до раніше йому знайомої ОСОБА_5 , що мешкає у сусідній квартирі,з проханням допомогти йому винести ванну з приміщення квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, при цьому ввівши в оману останню, а саме що, ОСОБА_4 діє за попередньою домовленістю із власницею квартири ОСОБА_6 , на підставі чого ОСОБА_5 , будучи впевненою, що вона не вчинить ніяких злочинних дій, погодилась допомогти останньому.

Після чого, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 яка була введена в оману та не усвідомлювала те, що вона вчиняє злочин, зайшли до приміщення вказаної квартири та перебуваючи в коридорі, за допомогою фізичної сили, винесли вказану ванну з приміщення квартири та покинули місце вчинення злочину, в подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 313 гривень 92 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному він щиро кається.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочини, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Однак, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; добровільне відшкодування завданого збитку.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, шкода відшкодована,потерпіла не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

За таких обставин, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання та за відсутності обставин, які його обтяжують, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-чавунну ванну, білого кольору, довжиною 120 см., шириною 70 см, вагою 96 кг залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1