Єдиний унікальний № 946/8619/23
Провадження № 1-кп/946/264/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

22 лютого 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001147, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , залучена на окрему процесуальну дію захисниця ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з хворобою, що було підставою для залучення обвинуваченому на окрему невідкладну процесуальну дію щодо вирішення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою іншого захисника.

Суть питання, що вирішується

1.Прокурор ОСОБА_4 подав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме на те, що обвинувачений, усвідомлюючи ступінь тяжкості покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Встановлені судом обставини

2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 .

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та захисниця ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід обвинуваченому на особисте зобов`язання. При цьому обвинувачений послався на те, що жодний ризик, на який посилається прокурор не існує. Так, ризик впливу не свідків та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не підтверджені доказами. Покладені на нього процесуальні права та обов`язки обвинувачений виконує, у нього є місце проживання, він не спілкується зі свідками. Також обвинувачений, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що одне лише посилання на тяжкість покарання, що йому загрожує, не може бути підставою для тримання його під вартою. Крім того, обвинувачений послався й на суперечність та недостовірність доказів у цьому кримінальному провадженні, як на відсутність підстави для тримання його під вартою. Захисниця ОСОБА_6 також зазначила, що ризики, на які посилається прокурор, є абстрактними, не підтверджені жодними доказами, інші запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались, у обвинуваченого відсутні наміри ухилятися від суду, досудове розслідування вже закінчене та зібрані усі докази, а тому у обвинуваченого немає можливості впливати якимось чином.

4.Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2023 відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 25.02.2024. При цьому була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризиків того, що обвинувачений, усвідомлюючи ступінь тяжкості покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

5.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого з огляду на таке.

6.За змістом ч. ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 2 ст. 331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

7.Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

8.При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

9.Тому при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд оцінює тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого (38 років, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); суд також враховує відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, у тому числі те, що хоча він одружений та має місце проживання, але не має постійно місця роботи, раніше обвинувачений неодноразово судимий, та те, що ОСОБА_3 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою його уникнення має реальну можливість та може переховуватися від суду, у тому числі на території інших держав. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 перебував у розшуку в рамках цього кримінального провадження та ухвалою слідчого судді від 08.09.2023 був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу, що свідчить про те, що обвинувачений ухилявся від органів досудового розслідування у цьому ж кримінальному провадженні, а тому існує висока вірогідність того, що він повторіть таку поведінку з метою ухилитися від суду, тобто в даному випадку прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК.

10. Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не завершений, судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК, не допитані всі свідки, а відповідно до ч. 2 ст. 23 КПК не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, він, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на них шляхом умовлянь та погроз з метою схилити до зміни своїх показань під час судового розгляду. На наявність цього ризику також свідчать активні дії обвинуваченого щодо його намагань перекрутити показання свідків під час судового розгляду. Тому суд також погоджується з тим, що продовжує існувати і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

11.Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 , маючи дві не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних тяжких та особливо тяжкого проти життя особи злочинів, знов обвинувачується у вчиненні через нетривалий час після відбуття покарання за попередньою судимістю (через п`ять місяців) умисних злочинів, один з яких є тяжким із застосуванням насильства та також проти життя і здоров`я особи. А це свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити тотожне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи в майбутньому. Тому суд вважає, що прокурором доведено продовження існування також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК.

12.Більше того, з урахуванням того, що в Україні введений воєнний стан, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

13.Тому, з урахуванням викладених обставин, особи ОСОБА_3 , а також того, що судовий розгляд ще не завершений та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому суд вважає за необхідне продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 22.04.2024, та відмовити в клопотанні обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

14.При цьому посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на розбіжність та/або недостовірність певних доказів не можуть бути оцінені судом в межах розгляду клопотання про запобіжний захід, вони будуть взяті до уваги під час оцінки доказів при ухваленні судового рішення по суті висунутого обвинувачення.

15.З урахуванням вказаних обставин, на підставі п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає недоцільним визначати ОСОБА_3 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, ч. 2 ст. 331, ст.ст. 370 372 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою задовольнити, у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 22 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

3.Строк дії наявної ухвали про тримання обвинуваченого під вартою закінчується 22 квітня 2024 року.

4.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1