Справа № 591/4315/23
Провадження № 1-кп/591/162/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001428 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не одруженого, неодноразово судимого, востаннє: 20 лютого 2023 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 69, ч. 4 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2023 року близько 16.50 год. ОСОБА_5 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-799» ТОВ «АТБ-Маркет» по вул. Кооперативна, 13 в м. Суми, намагався викрасти упаковку кави вартістю 302,4 гривень, яка належала товариству, та, виконавши всі дії, які вважав за потрібне, намагався зникнути з місця вчинення діяння, але не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений охороною.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення фактично не визнав повністю, не заперечивши, що дійсно при наведених в обвинуваченні обставинах взяв з полиці в магазині упаковку кави, яку поклав під пахви руки, після чого розрахувався на касі та прямував до виходу, але забув розрахуватись за каву, що тримав під пахвами та був затриманий працівниками магазину, яким віддав каву.

Зазначені покази обвинуваченого суд вважає непереконливими та такими, що надані з метою уникнення відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо неналежності та недопустимості суду наведено не було.

Так, допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 підтвердив вчинення згаданих в обвинуваченні неправомірних дій, зазначивши про те, що каву, яку намагався викрасти обвинувачений було їм повернуто.

Свідок ОСОБА_7 (охоронець магазину) в показаннях суду підтвердив вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, при наведених в обвинуваченні обставинах, зазначивши також про те, що обвинувачений після виявлення його дій в магазині спочатку сказав, що забув сплатити за каву, але потім відмовлявся за неї платити, зазначаючи про те, що не має грошей.

Покази представника потерпілого та свідка ОСОБА_7 узгоджуються з іншими доказами в справі, зокрема з: протоколом огляду та висновком товарознавчої експертизи, якими підтверджено найменування та вартість викраденого майна, які зазначені саме в обвинуваченні, що спростовує покази обвинуваченого в частині невідповідності вказаних обставин (т. 1 а.с. 104, 80); копіями документів та відеозаписом з камер спостереження (з протоколом його огляду), наданими слідчому в порядку ст. 93 КПК України, якими також підтверджені наведені в обвинуваченні обставини, а на записі (відтвореному в судовому засіданні) зафіксовано вчинення обвинуваченим дій при наведених вище обставинах (т. 1 а.с. 44-63); протоколами пред`явлення для впізнання по фото (т. 1 а.с. 64-78), під час яких свідки впізнали в обвинуваченому особу, яка вчинила зазначені вище дії (підстав для визнання цих доказів суду не наведено, оскільки ця слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, до того ж безпосереднього взяття кави з полиці магазину сам обвинувачений не заперечив).

При цьому, вважаючи непереконливими покази обвинуваченого в частині відсутності у нього наміру на крадіжку, суд зважає на той факт, що, утримуючи під пахвами якийсь предмет, особа повинна прикладати певні зусилля для цього, тобто діяти умисно та усвідомлювати наявність певного предмету (кави) під пахвами, що в свою чергу доводить наявність умислу у обвинуваченого на вчинення крадіжки, оскільки такі дії були вчинені з метою приховування від оточуючих своїх дій.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_5 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними, протиправними діями, в умовах воєнного стану, вчинив закінчений замах на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, тобто скоїв закінчений замах на крадіжку, кваліфікуючою ознакою якої є вчинення в умовах воєнного стану.

До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_5 суд відносить незначну вартість майна, яке він намагався викрасти та його повернення.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, не працює.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним діяння, пом`якшуючі покарання обставини.

Враховуючи викладене та негативні дані щодо особи обвинуваченого, його майновий стан, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, його вчинення неодноразово судимою особою (в тому числі за вчинення подібних діянь), відсутність щирого каяття, суд приходить до висновку, що лише призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, здатне сприяти досягненню мети провадження.

Водночас, враховуючи наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин наведених вище, які суттєвою мірою знижують ступінь тяжкості скоєного, відсутність обтяжуючих, вік обвинуваченого, суд вважає, що міра покарання, застережена в санкції статті в цій ситуації є занадто суворою, а виправлення ОСОБА_5 можливе з призначенням покарання, згідно вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, застереженої в санкції статті, що відповідатиме дієвості та меті провадження.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертного дослідження, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, оскільки останній вже перебуває під вартою на виконання попереднього вироку.

На підставі ст.ст. 69, 70, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, керуючись ст.ст. 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання згідно вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів по цьому вироку та за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2023 року визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання обраховувати з 07 лютого 2024 року та зарахувати в строк відбування покарання відбуту частину покарання за попереднім вироком за період з 25 квітня 2023 року по 06 лютого 2024 року включно.

Речовий доказ: упаковку кави залишити в користуванні володільця.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 717 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1