Провадження № 11-сс/4823/70/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

слідчого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 15 березня 2024 року. Заборонено ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено на нього обов`язки: не відлучатись з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Слідчий суддя вказав, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може здійснювати тиск на ключових свідків у цьому кримінальному провадженні, які є його близькими родичами, з метою зміни ними показань на свою користь. Крім того, зважаючи на численні особисті, ділові та інші зв`язки, в тому числі і з представниками правоохоронних органів, у ОСОБА_8 наявні відповідні можливості, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином - шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 16 січня 2024 року до ЄРДР за №00000214 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 був затриманий, у порядку статті 208 КПК України, 18 січня 2024 року о 21 год 15 хв (а.с.п.19).

Органом досудового розслідування 19 січня 2024 року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (а.с.п.33-34).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість лише одного ризику, визначеного ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, усвідомлюючи можливе настання якого підозрюваний може вжити заходів для переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею також взято до уваги, що ОСОБА_8 на даний час має постійне місце проживання в м. Чернігові, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має цивільну дружину, яка зараз перебуває в стані вагітності.

Крім того слідчим суддею зауважено, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором не доведено ризики можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки жодних доказів такого впливу на свідків стороною обвинувачення не наведено, як не наведено і жодних доказів ділових зв`язків підозрюваного з представниками правоохоронних органів, що може йому дозволити уникнути кримінальної відповідальності або перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_8 вид запобіжного заходу - цілодобовий домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обов`язки забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

При цьому, вимога прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, не підтверджена доказами, які вимагають такого обмеження свободи підозрюваного, не зазначено з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4