Справа № 932/3276/23
Провадження № 1-кс/932/3139/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН», про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся із клопотанням представник Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» за довіреністю ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19.09.2022 року у справі № 757/25064/22-к в частині зерна пшениці м`якої 3 класу та 2 класу 2021 року збирання урожаю у загальній вазі 1 593 600 кг, що належить на праві власності ТОВ СП «НІБУЛОН» ().

В обґрунтування клопотання представник зазначає, слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за участі групи слідчих проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню № 0000024 від 08.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 191, 4.4 ст. 190 КК України.

Дане кримінальне провадження об`єднане з кримінальним провадженням № 00000514 від 13.06.2022 року, досудове розслідування якого здійснювалося Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організована злочинна група, яка діяла в Дніпропетровській області, до складу якої входять керівники з ТОВ ДМК «Дніпромлин», Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з метою розкрадання чужого майна виробників сільськогосподарської продукції, зернотрейдерів та іноземних покупців сільгосппродукції( пшениці, кукурудзи та інших зернових), шляхом шахрайства, створили та запровадили злочинну схему з розкрадання вищезазначеного майна, яке перевозилося залізницею у залізничних вагонах.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.09.2022 року у кримінальному провадженні № 00000514 від 13.06.2022 року накладено арешт на майно, вилучене 16.09.2022 під час проведення обшуку, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2022, (провадження № 757 /22667 (22-к) за місцем розташування ТОВ ДМК «Дніпромлин» (), за адресою: м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 10/14, а саме на:

- зерно пшениці, у загальній кількості 2800 тон, яке належить Дніпропетровській ОВА і є предметом злочину в організованій злочинній схемі по привласненню шахрайським шляхом та крадіжкою зернових культур в Дніпропетровській області, в тому числі й на частину зерна, яке належить на праві приватної власності ТОВ СП «НІБУЛОН», а саме:

- зерно пшениці м`якої 3 класу та 2 класу 2021 року збирання урожаю у загальній кількості 1 593 600 кг.

Отже, арешт накладено безпідставно та необґрунтовано, подальше обмеження права власності є надмірним обтяженням і суперечить принципу справедливого балансу, а тому є підстави для скасування арешту, підстави у подальшому застосуванні якого на даний час відсутні з наступних підстав.

Зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.09.2022 вбачається, що правовою підставою для накладення арешту на зерно є забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

Однак, будь-яких даних про те, що вказане майно має доказове значення для встановлення обставин, у зв`язку із яким здійснюється кримінальне провадження, матеріали клопотання - не містять, та як наслідок, також вказане не міститься в ухвалі від 19.09.2022 року. Таким чином, в клопотанні сторони обвинувачення та, як наслідок, в ухвалі від 19.09.2022 року відсутнє належне правове обґрунтування підстав для накладення арешту на вказане майно, що належить ТОВ СП «НІБУЛОН», що суперечить вимогам п. п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, та незаконно обмежило право власності ТОВ СП «НІБУЛОН» на вищевказане майно.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2022 у кримінальному провадженні № 000514 від 13.06.2022 накладення арешту на зерно, вилучене 16.09.2022 р. під час обшуку, в загальній кількості 2800 тон, обґрунтовано тим, що вказане зерно належить саме Дніпропетровській ОВА, воно є предметом злочину в організованій злочинній схемі по привласненню шахрайським шляхом та крадіжкою зернових культур в Дніпропетровській області, де члени організованої злочинної групи, до складу якої входять керівники ТОВ "ДМК "ДНІПРОМЛИН", Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" та інші невстановлені особи, отримавши в березні 2022 року розпорядження Дніпропетровської ОВА, здійснювали розкрадання чужого майна виробників сільськогосподарської продукції, зернотрейдерів та іноземних покупців сільськогосподарської продукції, що перевозилась залізницею у залізничних вагонах.

При накладенні арешту на зерно у загальній кількості 2800 тон, слідчим суддею не враховано, що частина цього зерна належить Дніпропетровській ОВА, а на праві приватної власності належить ТОВ СПІ «НІБУЛОН», а саме: зерно пшениці м`якої 3 класу та 2 класу 2021 року збирання урожаю у загальній вазі 1 593 600 кг.

Необґрунтованість накладення арешту на зерно, в частині, що належить ТОВ СП «НІБУЛОН», пов`язано з тим, що при вирішенні питання про арешт, ТОВ СП «НІБУЛОН», як власник, в судове засідання до слідчого судді не викликалось, внаслідок чого ВСЕ вилучене 16.09.2022 під час обшуку зерно, в загальній кількості 2800 тон, за відсутності належних документів щодо підтвердження права власності на зерно - помилково віднесено до такого, що належить Дніпропетровській ОВА.

Таким чином, не виклик власника частини арештованого зерна ТОВ СП «НІБУЛОН» у судове засідання, у межах якого вирішувалося питання про арешт вищевказаного майна, призвело до помилковій ідентифікації права власності на вказане майно за іншим суб`єктом Дніпропетровською обласною військовою адміністрацією.

Слідчим суддею не враховано, що оскаржуваною ухвалою від 19.09.2022 безпідставно порушено право власності ТОВ СП «НІБУЛОН», гарантоване ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319 ЦК України щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам власника щодо володіння користування та розпорядження належним мені майном.

ТОВ СП «НІБУЛОН» жодного відношення до даного кримінального провадження не має.

Так, у липні 2021 зерновим складом ТОВ СП «НІБУЛОН», розташованим по вул. Новостаробільська, 17 у м. Сватове Луганської області прийнято на зберігання сільгосппродукцію власності ТОВ СП «НІБУЛОН», зокрема, власно вирощений урожай пшениці 2 та 3 класу у кількості 3591160 кг, що підтверджується 36, затвердженою наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 08.04.2021, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 червня 2021 р. за № 748/36370 та витягом з Ф 36, що є власним програмним забезпеченням ТОВ СП «НІБУЛОН».

Станом на 18 та 21 лютого 2022 року зазначеним зерновим складом розташованим у м. Сватове зберігалося 2287840 кг пшениці м`якої 2 та 3 класу, рік збирання врожаю 2021, власності ТОВ СП «НІБУЛОН», зокрема, що підтверджується складськими квитанціями

?зі змісту складської квитанції № 4843 від 18.02.2022 року ТОВ СП «НІБУЛОН» прийняв на зберігання 878240 кг пшениці м`якої 3 класу.

?зі змісту складської квитанції № 4850 від 21.02.2022 року ТОВ СП «НІБУЛОН» прийняв на зберігання 981920 кг пшениці м`якої 2 класу.

?зі змісту складської квитанції № 4852 від 21.02.2022 року ТОВ СП «НІБУЛОН» прийняв на зберігання 427680 кг пшениці м`якої 2 класу.

З метою здійснення господарської діяльності, зокрема, подальшої реалізації вищевказаного зерна пшениці на експорт відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 27.08.2021 PSA21/114-MC/F та додаткової форвардної угоди № 2/1 від 18.01.2022, необхідності його перевезення до м. Миколаєва, ТОВ СП «НІБУЛОН» прийнято рішення про приєднання до Договору з АТ «Українська залізниця» про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (редакцію оприлюднено 27.01.2022 року, введено у дію з 01.02.2022 року).

Для організації перевезення залізничним транспортом вищевказаного зерна пшениці м`якої 2021 року збирання урожаю у кількості 1 593 600 кг отримано ряд Посвідчень про якість такого зерна із зазначенням відповідних номерів вагонів та відправника ТОВ СП «НІБУЛОН», а саме номерів вагонів:

№ SVAT 132739, № SVAT 132740, № SVAT 132738, № SVAT 131832, № SVAT 132757, № SVAT 131835, № SVAT 131837, № SVAT 132753, № SVAT 132756, № SVAT 131833, № SVAT 132758, № SVAT 131836, № SVAT 132755, № SVAT 131834, № SVAT 132754, № SVAT 132735, № SVAT 132736, № SVAT 132741, № SVAT 131838, № SVAT 132751, № SVAT 132742, № SVAT 132752, № SVAT 132737.

Вагони з пшеницею 2 та 3 класу у кількості 1 593 600 кг (номери вагонів: № 58509852, 58533852, 95164828, 95183570, 95205134, 95261376, 95313748, 58527771, 58550708, 95098117, 95101655, 95134748, 95141537, 95161550, 95234787, 95281374, 58534371, 58553025, 58558826, 95117230, 95138269, 95156675, 95207726) були відправлені по маршруту: Сватове-Миколаїв-Вантажний, але відповідно до розпорядження начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації № 46/0/527-22 від 15.03.2022 та наказів Придніпровської залізниці від 16.03.2022 № 212, 221 та 226 були переадресовані на ст. Дніпро-Головний Придніпровської залізниці на адресу філія ЦТЛ для Дніпровської ОДА. Це також підтверджується ж/з накладними від 21.02.2023, до яких самовільно внесені зміни щодо одержувача.

ТОВ «ДМК «ДНІПРОМЛИН» (на адресу якого, згідно ухвали, і були направлені вагони) не було замовником такої пшениці, а є лише особою, якій було встановлено ряд обов`язків, зокрема по зберіганню та вивантаженню зерна пшениці.

Слід відмітити, що листом АТ «Українська залізниця» Регіональною філією Придніпровської залізниці від 22.06.2022 року також підтверджено, що відправником та вантажовласником вищевказаних вагонів є ТОВ СП «НІБУЛОН.

Таким чином, зерно ТОВ СП «НІБУЛОН» набуте у законний спосіб, не має слідів кримінального правопорушення та не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому, що не має жодних ознак, які чітко визначені ст.98 КПК України.

За зверненням ТОВ СП «НІБУЛОН», постановою Центральної окружної прокуратури м. Дніпра від 11.07.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000024, ТОВ СП «НІБУЛОН» було визнано належним власником зерна - пшениці 2 та 3 класу та скасовано постанову від 06.05.2022 року про визнання речовим доказом зерна пшениці, що належить на праві власності ТОВ СП «НІБУЛОН».

Тобто, вищевказаними документами фактично підтверджено право власності за ТОВ СП «НІБУЛОН» на частину зерна пшениці в об`ємі 1 593 600 кг.

Проте, ТОВ СП «НІБУЛОН» обмежений в здійсненні свого права власності внаслідок накладення арешту, згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 19.09.2022 року, Слід зазначити, що по-перше, ухвала винесена на підставі- помилково вказаної інформації про іншого власника арештованого майна, по-друге, арештоване майно не підпадає під ознаки «речового доказу» у кримінальному провадженні,

Крім цього, жодних обставин, які б вказували на причетність ТОВ СП «НІБУЛОН» або його посадових осіб до кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, в ході досудового розслідування не встановлено, повідомлення про підозру у вчиненні злочину посадовим особам ТОВ СП «НІБУЛОН» не оголошено, всі слідчі дії у даному кримінальному провадженні вже проведені.

Таким чином, ТОВ СП «НІБУЛОН» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, про підозру у вчиненні злочину його посадовим особам не повідомлялося, вилучене зерно не є речовим доказом, що виключає можливість накладення арешту та це майно з підстав визначених ч. ч. 4, 5, 6 ст. 170 КПК України.

В судове засідання представник заявника ТОВ СП «НІБУЛОН» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просить розглянути за відсутності представника.

СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області явку представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв та клопотань не надали. Матеріали кримінального провадження не надали.

Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка сторони обвинувачення не перешкоджає розгляду клопотання, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В силу вимог ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, до повноважень слідчого судді віднесено вирішення питання про скасування арешту майна під час досудового розслідування.

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000514, яке на підставі постанови процесуального керівника від 06.03.2023 року об`єднано з кримінальним провадженням № 0000024 з присвоєнням єдиного номеру № 0000024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000514 від 13.06.2022 року, яке було вилучено 16.09.2022 року під час проведення обшуку за місцем розташування ТОВ ДМК «Дніпромлин», за адресою: м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 10/14, а саме: зерно пшениці, яке належить Дніпропетровській ОВА, масою 2800 тон.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Накладаючи арешт суд першої інстанції, вказав, що з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане зерно пшениці та заборонити його реалізацію, оскільки з матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 171 КПК України.

На даний час кримінальне провадження № 0000024 не завершене, обґрунтованість накладення арешту в даному кримінальному провадженні встановлено ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року, доказів проте, що у застосуванні такого заходу, як арешт майна, відпала потреба, заявником не надано, а отже на даний час відсутні законодавчо визначені підстави для скасування арешту майна.

Крім того, представник власника майна в судове засідання неодноразово викликався, проте до суду не прибув. У звязку з цим розгляд клопотання відкладався. Слідчий суддя був позбавлений можливості заслухати пояснення представника власника майна та встановити наявність підстав для скасування арешту майна. Також представник органу досудового розслідування до суду не прибув, пояснень не надали, матеріали кримінального провадженння не надали, тому за таких обставин відсутня обєктивна можливість вирішити питання про скасування арешту майна.

Аналізуючи матеріали провадження суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, N 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, оскільки застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час .

Слідчому судді не надано доказів, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна зменшилися, а тому потреба в арешті майна не відпала, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Окрім того, оскільки слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав та інтересів всіх осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, а оскільки наразі триває досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, доказів того, хто є власником арештованої пшениці не має, вказане зерно є предметом вчинення кримінального правопорушення. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права власника майна, отже вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН», про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ