У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529 від 01.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Сектором дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000529 внесеному до ЄРДР 01.11.2023 за ст. 290 КК України.

Встановлено, що 01.11.2023 року до ВП № 2 Полтавського РУП надійшло повідомлення із територіального сервісного центру МВС про те, що під час перереєстрації транспортного засобу Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2001 року випуску, в кузові сірого кольору, який зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , що за базою даних Інтерполу вищезазначений автомобіль знаходиться в розшуку від 15.03.2023 року.

01.11.2023 року постановою дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ОСОБА_4 транспортний засіб Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2001 року випуску, в кузові сірого кольору, який зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , було визнано речовим доказом та в ході огляду дане авто було вилучено до ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Згідно ст.ст. 168, 237 КПК України транспортний засіб зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів кримінального правопорушення.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2001 року випуску, в кузові сірого кольору, який зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, користування.

Визначити місце зберігання транспортного засобу Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2001 року випуску, в кузові сірого кольору, який зареєстрований на гр. ОСОБА_3 , територію поряд з адміністративною будівлею ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1