ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2054/23 Справа № 204/8805/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001658, щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Межового Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 01 квітня 2018 року по день набрання вироком законної сили включно.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на поховання у розмірі 3 715, 56 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000, 00 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 30 вересня 2018 року в період часу з 16.00 год. до 23.00 год., більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з раніше йому малознайомим потерпілим ОСОБА_10 сумісно вживали алкогольні напої. Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час в ході сумісного вживання спиртних напоїв, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , реалізуючи який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 23.00 год. 30 вересня 2018 року, знаходячись в приміщенні буд. АДРЕСА_2 , з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, наніс не менше семи ударів тупими твердими предметами в область голови потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока; двох ссаден з синцем на підборідді з переходом на шию у верхній третині більш праворуч; забитих ран: на каймі нижньої губи по центру з переходом на її слизову оболонку, слизової оболонки рота нижньої щелепи; крововиливів: в товщу м`яких покривних тканин голови в тім`яній ділянці по центру, в скроневій ділянці праворуч, на випуклих та на внутрішніх поверхнях лобно-тім`яних ділянках, на базальних поверхнях лобно-скроневих ділянках, на випуклій поверхні лівої лобної долі; ділянок забиття: на базальній поверхні лобних долей та на випуклій поверхні правої скроневої долі. Далі, скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_10 до вчинення можливого опору подавлена, ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого ОСОБА_11 обома руками за верхній одяг, із застосуванням фізичної сили перемістив останнього з приміщення будинку за територію домоволодіння АДРЕСА_2 , та залишив лежати на землі, де настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Виявлені у потерпілого ОСОБА_10 ушкодження в ділянці голови виникли по життєво, за десятки хвилин до настання смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами в товщу м`яких покривних тканин голови, під м`яку мозкову оболонку, ділянками забиття головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що оскаржувіаний вирок є незаконним, необгрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки при його постановленні не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю скоєння ним кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що висновки суду не підтверджуються ні показаннями свідків, ні іншими доказами. Вказує, що обвинувачений не мав умислу на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень та не скоював інкримінований злочин. Зазначає, що судом проігноровано показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без зміни.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин провадження дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 121 КК України. З позицією суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаного в судовому засіданні як самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який спочатку заперечував свою винуватість, однак визнавав факт нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень, а саме декілька разів вдарив потерпілого по щоках, та в подальшому під час судових дебатів визнав в повному обсязі свою винуватість; показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, огляду трупу та у висновках судово-медичних експертиз , а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що загиблий ОСОБА_10 доводиться його старшим братом, про подію з братом дізнався від родичів. Про факт смерті брата йому повідомив знайомий, який працює в поліції і який сказав, що потерпілий схожий на його брата, і коли вже він звернувся до Чечелівського ВП, йому підтвердили цю інформацію.

Також судом досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що ОСОБА_7 проживав на протязі 5 років з її сестрою. Відносини між ними різні, багато негативних. Неодноразово викликали поліцію, щоб угомонити ОСОБА_7 , оскільки той працював на будівництві та часто випивав. Вони проживали в одному будинку, але різні входи. 30 вересня 2018 року приблизно з 19.00 год. до 20.00 год. вона прийшла з роботи і почула там, де живе ОСОБА_7 , крик. Вона пішла дізнатися, що трапилось, і побачила 4 людини, які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Чоловік сидів на полу, ОСОБА_7 і якась жінка стояли біля нього. Вона раніше ніколи їх не бачила. Там був крик і гам, хтось когось вигоняв, їй сестра сказала, що все нормально і щоб вона не переживала. Її сестра з ОСОБА_7 начебто вигоняли ОСОБА_10 з його співмешканкою, оскільки її сестра кричала жінці забирай його. Вона попросила їх більше не кричати і зайшла до себе додому, де і знаходилась в подальшому з дочкою. Через деякий час вона почула жіночий крик «Не бийте його», а потім приблизно о 01.00 год. вона почула у дворі шум і побачила наряд поліції. Коли вона зайшла до будинку, де проживала сестра з ОСОБА_7 , побачила, що чоловік сидів на полу спиною до дверей, голова у нього була опущена, обличчя його не бачила, тілесних пошкоджень теж, крові не було. У кімнаті ніколи порядку не було, там безлад постійний, тому незрозуміло чи були сліди боротьби. Хто конкретно бив потерпілого вона не бачила.

Судом також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що ОСОБА_7 знає, бачила його один раз. Подія відбулася з 30 вересня 2018 року на 01 жовтня 2018 року за адресою: вул. Козацька, номер будинку вона не пам`ятає в м. Дніпрі. Вона була свідком при вбивстві свого співмешканця ОСОБА_10 . Спочатку вона зі своїм співмешканцем була вдома, він їй запропонував піти провідати їхню знайому, яка є інвалідом дитинства, вони їй допомагали. Знайома запропонувала здати метал. Вони здали і повертаючись додому зустріли співмешканку ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , розбалакались і пішли до неї додому. Вона сиділа з ОСОБА_12 розмовляла, а ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 спитав, де ОСОБА_10 працював, той відповів, що раніше працював у ДАІ. ОСОБА_10 був спокійна людина, ніколи не конфліктував. Вона у цей час була не п`яна, оскільки всі пили по півстакана горілки, а вона випивала з чарки. ОСОБА_10 сильно сп`янів і вона попросила, щоб він полежав у них десь близько години, щоб вона змогла довести його додому. ОСОБА_10 приліг. Коли він був у сильному алкогольному сп`янінні, то завжди знімав штани, оскільки вони йому заважали. ОСОБА_10 хотів мабуть зняти штани, їй це не було видно, а ОСОБА_12 побачила і стала кричати ОСОБА_7 : «Васька, дивись він справляє малу нужду». Після чого ОСОБА_7 встав зі стільця і відразу ж напав на ОСОБА_10 . Бив його у ліжку і руками, і ногами. Потім ОСОБА_12 встала і почала допомагати ОСОБА_7 бити потерпілого. Вона полізла захищати ОСОБА_10 ОСОБА_12 била її, щоб вона не захищала ОСОБА_10 . Потім вони його стягнули з дивана і продовжували бити. Били його дуже сильно у приміщенні руками і ногами, стягнули з нього штани. Потім ОСОБА_7 почав витаскувати на вулицю ОСОБА_10 . На ходу ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підбігала та теж била його. Вона бачила, як ОСОБА_12 підбігла з молотком і стала бігати з ним біля ОСОБА_10 , після чого вона лягла на останнього, щоб собою його затулити. ОСОБА_12 била її, порвала на ній куртку. ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 на вулиці, він витягнув його за ворота і кинув. ОСОБА_12 викинула молоток у полісадник, після чого закрила ворота та пішла. Вона підійшла до ОСОБА_10 , стала до нього звертатися, а він був без свідомості, після чого вона побігла у тютюновий кіоск, де працювала її знайома, і стала викликати швидку. Коли вони витягли ОСОБА_10 за ворота, то більше нікого не було. Вона кричала про допомогу, але нікого не було. Приїхала швидка, поліція, її вже туди не пустили. Вона запитала про ОСОБА_10 і їй сказали, що він вбитий. Коли вони прийшли до ОСОБА_7 , він перебував у нормальному стані, був тверезим. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 нормально спілкувалися, поки останній не сказав ОСОБА_7 , що до цього працював у ДАІ. ОСОБА_10 був сильно п`яний, він не вчиняв супротив. Коли ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 , нічого при цьому не казав. ОСОБА_12 була дуже агресивна. Вона і ОСОБА_10 прийшли до ОСОБА_7 десь близько 18.00 год. - 19.00 год. ОСОБА_7 один раз ходив за горілкою. ОСОБА_12 била її, розбила їй губу, у неї теж були синці, вона знімала побої. ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_12 били ОСОБА_10 по голові.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань потерпілого, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки ОСОБА_14 або ОСОБА_13 з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , як безпідставно про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

При цьому суд першої інстанції об`єктивно критично поставився до показань свідка ОСОБА_12 , що були дані нею в ході кримінального провадження з огляду на наступне.

Так, свідок ОСОБА_12 вказувала, що потерпілий ОСОБА_10 виходив у тамбур курити і там впав, внаслідок чого міг отримати ушкодження, разом з тим вказані пояснення спростовуються висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29 жовтня 2018 року, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень можна вважати, що всі вони не могли утворитись в результаті падіння з висоти власного зросту (як з наданням тілу прискорення, так і без) на тверду пласку поверхню.

Також, суд першої інстанції прийшов до об`єктивного висновку про критичне ставлення до показань свідка ОСОБА_12 про те, що вона не пам`ятає, щоб обвинувачений бив потерпілого, внаслідок чого останній отримав такі ушкодження, оскільки свідок ОСОБА_12 була співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_7 і надаючи саме такі показання, вона намагається допомогти обвинуваченому ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності.

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтверджуються наступними письмовими доказами у провадженні, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, судом першої інстанції досліджено та враховано відомості протоколу огляду місця події від 01 жовтня 2017 року з доданими до нього фототаблицами та схемами, відповідно до яких у присутності понятих було оглянуто територію приватного домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Козацька, 9, та в ході огляду було виявлено чоловічі спортивні штани темно синього кольору у забрудненому стані з нашаруванням речовини темно сірого кольору, труси темно сірого кольору у забрудненому стані з нашаруванням речовини темно-сірого кольору, 4 плями бурого кольору напівкруглої форми наступними розмірами 1-4х5мм, 2- 2-2 мм, 3-2х3 мм, 4-3х5см, молоток з дерев`яною ручкою та металевим наконечником.

Суд першої інстанції обгрунтовано послався у вироку й на дані протоколу огляду трупа від 01 жовтня 2018 року, проведеного у присутності понятих та експерта, відповідно до якого об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розміром 10х10 м, розташована на відстані 2 м від житлового будинку АДРЕСА_2 , де на бетонному покритті частково вкритому ґрунтом виявлено труп чоловіка, яким виявився ОСОБА_10 , 1969 року народження, який було оглянуто, виявлено та вилучено наступні предмети, а саме: туфлі чоловічі чорного кольору, в експертний пакет № ЕХР 0314815; один марлевий тампон зі змивом РБК біля голови трупа; 1 темна дактилоплівка з мікрочастинками з правої руки трупа; 1 темна дактилоплівка з мікрочастинками з лівої руки трупа; зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа; зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа.

Суд першої інстанції правильно оцінив та врахував дані акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 557/Н від 12 жовтня 2018 року та висновку експерта №557/НЕ/324 від 29 жовтня 2018 року, відповідно до яких смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами в товщу м`яких покривних тканин голови, під м`яку мозкову оболонку, ділянки забиття головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичного та судово-гістологічного дослідження. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока; садно на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, з переходом на верхній та нижній квадрант лівої сідниці; два ссадна з синцем на підборідді з переходом на шию у верхній третині більш праворуч; рани: на каймі нижньої губи по центру з переходом на її слизову оболонку, слизової оболонки рота нижньої щелепи; крововиливи: в товщу м`яких покривних тканин голови в тім`яній ділянці по центру, в скроневій ділянці праворуч, на випуклих та внутрішніх поверхнях лобно-тім`яних ділянках, на базальних поверхнях лобно-скроневої ділянках, на випуклій поверхні лівої лобної долі; ділянки забиття: на базальній поверхні лобних долей та на випуклій поверхні правої скроневої долі; переломи: посередені ключичній лінії праворуч 5-го ребра та по середньо-пахвовій лінії праворуч 6-го ребра. Ушкодження в ділянці голови виникли пожиттєво, в проміжок часу від десяти хвилин до години, до настання смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) або ударів об такий (такі), у своїй сукупності, перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є тяжкими за ознаками небезпеки для життя. Тілесне ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, виникло по життєво, в проміжок часу від десятків хвилин до години, до настання смерті, від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, відносяться до легкого ступеню тяжкості та у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Виявлені переломи по середньо-ключовій лінії праворуч 5-го ребра та по передній паховій лінії праворуч 6-го ребра виникли пожиттєво, від дії тупих твердих предметів і при ударі об такі, неменше ніж за 28 діб до настання смерті, відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. При судово-токсіологічному дослідженні крові із трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 3,63 ‰, що стосовно живих осіб відповідає тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти. При дослідженні трупа виявлений: кардіосклероз, жирова дісфункція печінки, інтерстиційний нефросклероз у мозковому шарі, з ретенційними кістами, атеросклероз судин серця, мозку та аорти. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові встановлена група крові потерпілого. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ під час огляду трупа на місці події, можливо вказати, що смерть ОСОБА_10 настала за 2-5 години до огляду трупа. При експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження: в кількості не менше 7-ми в ділянці голови та 1-го нижньої кінцівки, виникли від дії тупих твердих предметів (предмету), якими можуть бути руки, ноги людини та інше, більш детально встановити характеристики травмую чого предмету (предметів), в даному випадку, неможливо, за відсутності об`єктивних судово-медичних даних. Встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень не можливо. Смерть потерпілого настала через десятки хвилин після нанесення тілесних ушкоджень в ділянку голови. Враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених при експертизі тілесних ушкоджень, всі вони є доступними для нанесення їх власною рукою. Будь-яких ушкоджень, які були б властиві саме боротьбі або самозахисту при експертизі трупа не виявлено. Враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, можна вважати, що всі вони не могли утворитись в результаті падіння з висоти власного зросту (як з наданням тілу прискорення, так і без) на тверду пласку поверхню. Після спричинення тілесних ушкоджень в ділянку голови потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, наносити тілесні ушкодження, кричати, тощо) в проміжок часу до моменту втрати свідомості, але не виключено, що втрата свідомості настала і в процесі спричинення ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, слід вважати, що потерпілий був звернений передньою поверхнею до особи, яка нападала, більш детально вказати неможливо через відсутність судово-медичних даних.

Водночас, дослідивши дані висновку експерта № 26/4.6/1085 від 24 жовтня 2018 року, суд першої інстанції зазначив, що сліди пальців рук, які були виявлені та вилучені 01 жовтня 2018 року в ході проведення огляду місця події з стакану, рюмки, порожньої пляшки горілки та порожньої пляшки з-під лимонада, що знаходились у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації. Вказані сліди пальців рук залишені середнім та безіменим пальцями лівої руки ОСОБА_14 , середнім, вказівним та великим пальцями правої руки та вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_7 . Слід пальця руки, розміром 23х17 мм., скопійований на липку стрічку, розміром 49х48 мм, залишений не особами, дактилокартки яких заповнені на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 чи ОСОБА_14 , а іншою особою.

Дослідженим протоколом прослуховування аудіозапису від 27 листопада 2018 року встановлено, що прослуховування аудіозапису проведено у присутності понятих за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , прослухано аудіозапис з системи ОДС «103» виклику, який здійснювався з номера телефону НОМЕР_1 за 30 вересня 2018 року о 23.33 год., з якого слідує, що жіночий голос викликає швидку і повідомляє, що біля її будинку лежить п`яний чоловік без трусів, побитий по АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин з урахуванням установлених судом сукупності фактів, що належать до предмета доказування у провадженні, винні дії ОСОБА_7 обгрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 2 ст. 121 КК України.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, як слідує з матеріалів провадження обвинувачений не заперечував самого факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, а саме декілька разів вдарив потерпілого по щоках, для приведення його до тями, але заперечував проти спричинення саме ним тяжких тілесних ушкоджень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичного ставлення до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які були послідові, детальні та незмінні щодо обставин та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 , а також письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які повністю узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз щодо способу і механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та їх локалізацією.

Проаналізувавши всі обставини кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що в даному конкретному випадку умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був прямо спрямований на спричинення будь - якого тілесного ушкодження потерпілому проте, фактично потерпілому було спричинено тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29 жовтня 2018 року та актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 557/Н від 12 жовтня 2018 року.

Також суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи обвинуваченого про те, що він витяг потерпілого з двору за ворота, коли він був у свідомості, проте сильно п`яним, а що з ним потім трапилось він не знає, а також припущення обвинуваченого про те, що потерпілому могли спричинити тілесні ушкодження інші особи, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_14 та висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29 жовтня 2018 року, згідно якого смерть потерпілого настала через десятки хвилин після нанесення тілесних ушкоджень в ділянку голови. Після спричинення тілесних ушкоджень в ділянку голови потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, наносити тілесні ушкодження, кричати, тощо) в проміжок часу до моменту втрати свідомості, але не виключено, що втрата свідомості настала і в процесі спричинення ушкоджень.

При цьому, суд першої інстанції врахував позицію Верховного суду, що міститься у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 186/7896/17, відповідно до якої умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та двома суспільно небезпечними наслідками, що настали: первинні - тяжкі тілесні ушкодження, похідні - смерть. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).

Відповідно до позиції Верховного суду, що міститься у постанові від 18 грудня 2018 року у справі №569/2944/16-к, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілому, діяв з умислом завдання тілесних ушкоджень, є обгрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено судом, ОСОБА_7 , неодноразово і цілеспрямовано спрямовуючи не менше 7 травмуючих ударів тупими предметами в область голови потерпілого, діяв навмисно, розуміючи, що голова є життєво важливим органом людини, та свідомо припускаючи можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , і саме ці дії вказують на наявність у обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, суд апеляційної інстанції також враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме ненадання допомоги потерпілому, який її потребував, переміщення останнього з місця вчинення кримінального правопорушення та залишення на землі, що також свідчать про умисність дій обвинуваченого.

При цьому, саме від дій ОСОБА_7 настали наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 , тому між діями обвинуваченого і наслідками, що настали, існує прямий причинний зв`язок.

Виходячи із сукупності зазначених доказів суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 30 вересня 2018 року умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Викладене спростовує доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність в обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду суду першої інстанції та спростовуються дослідженими судом доказами, характером дій обвинуваченого, способом і механізмом спричинення тілесних ушкоджень та їх локалізацією.

Також з матеріалів провадження видно, що твердження захисника, зазначені в апеляційній скарзі, про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, є аналогічними тим, що він вже висловлював у суді першої інстанції. Із вироку по провадженню видно, що зазначені твердження визнані такими, що не грунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки, із якими погоджується апеляційний суд, із цього питання суд належним чином мотивував. Вони підтверджені доказами, які суд ретельно перевірив і належно оцінив. У апеляційній скарзі захисника не наведено та під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційної скарги захисника за обставин, викладених нею у скарзі, не має.

З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши наведені правові позиції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку.

При цьому всупереч доводам в апеляційній скарзі захисника суд першої інстанції надав оцінку показанням як обвинуваченого, так і свідків з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку з іншими доказами по провадженню.

Не можна погодитися з твердженнями захисника стосовно того, що розгляд провадження щодо ОСОБА_7 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку із недоведеністю скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 КК України і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Обране в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4