ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000779 за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування особистого зобов`язання, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч. 2 ст. 350 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 29 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно ОСОБА_7 особисте зобов`язання строком до 27 жовтня 2023 року і покладено обов`язки, передбачені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та можливістю переховуватися від органів досудового розслідування або суду, але не доведенням впливу на свідків чи потерпілих у кримінальному провадженні, а врахувавши, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, позитивно характеризується слідчий суддя обрав особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, так як не взято належним чином обставини вчинення кримінальних правопорушень, та поведінку ОСОБА_7 , який переховувався від органів досудового розслідування, був оголошений в розшук. При цьому прокурор вказує про наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися та впливати на свідків потерпілих у кримінальному провадженні, тому тільки виключний запобіжний захід забезпечить належну поведінку останнього.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали клопотання, мотиви слідчого судді, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до клопотання слідчого підрозділом дізнання ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000779 від 22 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст. 350 КК України.(а.с.8)

31 липня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 350 КК України.(а.с.53-55)

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду. В той же час слідчий суддя зазначив про не доведення прокурор наявності ризику можливого впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки таких даних не надано, як і на час апеляційного перегляду.

Разом з цим, відповідно п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначив, що таку обставину прокурор теж не довів під час розгляду клопотання, а врахувавши обставини зазначені в ст. 178 КПК України, що ОСОБА_7 раніше не судимий, що підтверджується матеріалами, працевлаштований, що підтверджується трудовою книжкою та наказом від 30 листопада 2022 року, позитивно характеризується, що теж підтверджується відповідним документом, має міцні соціальні зв`язки. Тому беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Під час апеляційного перегляду такої інформації теж не надано.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги прокурора, які наведені останнім не є підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування особистого зобов`язання, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч. 2 ст. 350 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4