Справа № 342/1582/23
Провадження № 1-кп/342/60/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000146 від 20.11.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який депутатом не обирався, на утриманні нікого немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 спільно з своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою веде спільний побут та пов`язаний сімейними відносинами. Однак, починаючи із жовтня 2023 року між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 у зв`язку із зловживанням ОСОБА_4 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються постійними сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_4 відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнього насильства. Зокрема, ОСОБА_4 05.10.2023 близько 19:30 год., 06.10.2023 біля 06:00 год. та 07.10.2023 біля 18:30 год. перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_5 , 1957 року народження, з якою проживають за однією адресою. Під час конфлікту висловлювався щодо неї нецензурними словами, голосно кричав. За вище вказаним фактом працівниками відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_4 було складено та скеровано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області 10.10.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні трьох адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 19.11.2023 близько 14 год. 00 хв., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілої ОСОБА_5 , яка є його дружиною, образи та погрози, а саме виражався в її сторону нецензурними словами, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_5 звернулася до відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо неї чоловіком ОСОБА_4 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2023 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій потерпілі цій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, і втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , який відмовився від залучення йому судом захисника для захисту його прав, свобод та законних інтересів у даному кримінальному провадженні, свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд кримінального провадження проводити без її участі, суворо не карати обвинуваченого. Також зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого немає.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, керуючись положеннями ст. 325 КПК України, враховуючи, що обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, суд прийшов до висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за відсутності потерпілої і відповідно ухвалено рішення про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена самим обвинуваченим, ні стороною обвинувачення, яка представлена прокурором не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення епізодів злочинної діяльності; способу і порядку вчинення психологічного насильства щодо матері; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченого і наслідків, які настали для потерпілої від таких дій обвинуваченого, то зі згоди сторін кримінального провадження судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також, судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що вину визнає повністю, щиро розкаюється, запевнив, що більше такого не повториться. Підтвердив, що дійсно неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначив, що все що зазначено в обвинувальному акті відповідає дійсності. Наголосив, що між ним та дружиною ОСОБА_5 часто виникали сварки. Під час вказаних конфліктів, ображав дружину нецензурними словами, кричав. Ствердив, що негативно ставиться до скоєного. Просив його суворо не карати. Зазначив, що на даний час уже стосунки налагодилися.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнім насильством є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпіло особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

У постанові від 25 лютого 2021 року Верховний Суд (справа № 583/3295/19) зазначив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Для кваліфікації дій особи за ст. 126-1 КК України потребує доведенню вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, доведена повністю.

Його дії за ст. 126-1 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ст.126-1 КК України, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжких злочинів.

Щодо даних про особу обвинуваченого, то за місцем проживання органом місцевого самоврядування ОСОБА_4 характеризується задовільно, не знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному та диспансерному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради, раніше не судимий, одружений, є особою, яка досягла пенсійного віку.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді органу пробації зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення та обмеження волі можливе, не може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення і призначити йому покарання в межах санкції статті за цей вид кримінального правопорушення, передбаченої Особливою частиною КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Врахувавши особу винного, позицію сторін кримінального провадження, та беручи до уваги думку потерпілої відносно покарання, яка просила обвинуваченого суворо не карати, а також обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у вчиненому, тобто усвідомив протиправність своєї поведінки, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції статті за цей вид кримінального правопорушення, передбаченої Особливою частиною КК України, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з врахуванням особи обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, думки потерпілої щодо обрання покарання, з врахуванням висновків уповноваженого органу з питань пробації, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України, та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, із покладенням на нього згідно із ст. 76 КК України відповідних обов`язків.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, так як іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 394-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1