Провадження № 1-кс/592/7880/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою,

у с т а н о в и в :

01.12.2023 до суду надійшла вказана скарга обвинуваченого ОСОБА_3 , в якій він просить негайно звільнити його з-під варти. Свої вимоги обґрунтовує тим, що строк дії ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 20.09.2023 у справі №591/6525/18 про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою сплинув 18.11.2023, а ухвалений щодо нього вирок суду від 31.10.2023 не набрав законної сили, оскільки він оскаржив його в апеляційному порядку, відтак відсутні підстави для тримання його під вартою.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку поданої скарги з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч.3 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.202 КПК України, у випадку, передбаченомуч.3 ст.206 цього Кодексу, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.06.2018 у справі №591/3356/18 до підозрюваного ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74650492), строк дії якого в подальшому недноразово продовжувався, востаннє ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.09.2023 у справі №591/6525/18 до 18.11.2023 включно (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113584845).

Відповідно до ст.ст.1, 3 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України.

За змістом вказаних норм, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується не лише на стадії досудового розслідування, але й на стадії судового розгляду кримінального провадження аж до часу набрання вироком суду законної сили, за наявності мотивованого судового рішення.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 у справі №591/6525/18 ОСОБА_3 був визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст.115, ч.2 ст.125, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 5 місяців;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене до відбування покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 постановлено рахувати з моменту затримання з 10.06.2018.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишено у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Ухвалено рішення щодо цивільних позовів, речових доказів, процесуальних витрат (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114533599).

Вказаний вирок в частині залишення ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили повністю відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, оскільки у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого. Крім того, згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку суд зазначає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

При цьому слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.1, 7, 9 КПК України враховує також відповідну практику Європейського суду з прав людини та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція).

Так, у відповідності до п.1 ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України» від 04.06.2015, яке набуло статусу остаточного 04.09.2015, Суд вказує, що «починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 (п.31 Рішення). Суд зазначає, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. У зв`язку з цим Суд доходить висновку, що словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили… (п.46 Рішення). Наприклад, у справі «Грубіч проти Хорватії» () заявник, якого суд першої інстанції визнав винним та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на тридцять років, поскаржився на незаконність тримання його під вартою протягом кількох місяців після оголошення вироку судом першої інстанції. Згідно з національним законодавством позбавлення його свободи протягом цього періоду все ще вважалося «попереднім ув`язненням». Суд розглянув вищезазначену скаргу з точки зору підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції та не виявив ознак свавілля (заява № 5384/11, пп. 30-45, рішення від 30 жовтня 2012 року) (п.48 Рішення)».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що як за нормами діючого кримінально-процесуального законодавства, так і згідно приписів міжнародних договорів та практики Європейського суду з прав людини, правовою підставою утримання ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі є вирок суду, яким він визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень та засуджений до позбавлення волі, і яким вирішено питання про запобіжний захід засудженого до набрання вироком законної сили.

Таким чином, ОСОБА_3 в даний час утримується в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» законно, за наявності для цього відповідних правових підстав, порушення його прав не допущено, у зв`язку з чим підстави для його звільнення з-під варти у відповідності до приписів ст.206 КПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.1,7, 9,115, 197, 206, 306, 331, 374, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1