Справа № 206/3228/20
Провадження № 1-в/206/301/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши подання представника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122 про етапування для ознайомлення з матеріалами справи, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання від представника П`ятихатської виправної колонії №122 про етапування для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №206/3228/20, провадження №1-кп/206/272/20 ОСОБА_2 .

Ознайомившись з поданням, вивчивши матеріали справи №206/3228/20, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень п.12 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Згідно з п.4 ч.2 ст.539 КПК України, вищезазначені питання вирішує суд, який ухвалив вирок.

Виходячи з положень ст.317 КПК України, учасники судового провадження вправі ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження (кримінальної справи) у разі заявлення відповідного клопотання.

Право обвинуваченого (засудженого) на ознайомлення із матеріалами справи є складовими конституційного права на захист (ст. 63 Конституції України).

Із абз.1 п.4.3 рішення Конституційного Суду України від 18.01.2012 року по справі №1-4/2012, вбачається, що ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України визначається законами України. Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним.

Так, у відповідності до положень ч.4 ст.395 КПК України, протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема: у справі «Андрій Захаров проти України» від 07.01.2016 року, у п.84 рішення у справі «Іглін проти України» від 12.04.2012 року, у п.63 рішення у справі «Найдьйон проти України», у п.п.103-108 рішення у справі «Василь Іващенко проти України» від 26.10.2012 року, у п.п.23-26 рішення у справі «Гербей та інші проти України» від 21.07.2016 року, у рішенні «Мушинський проти України» від 15.09.2016 року, неодноразово наголошує на необхідності забезпечення доступу ув`язненій особі для ознайомлення з матеріалами справи щодо неї.

Разом із тим, у Конституції України зазначено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Також, у Конституції України вказано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ст.533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 533-1 КПК України передбачено, що засуджені, які відбувають покарання в установах виконання покарань, звертаються до суду через адміністрацію таких установ із заявою про надання електронних копій матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) та документів, долучених до матеріалів кримінального провадження, необхідних для захисту своїх прав і інтересів.

Такі електронні копії надсилаються судом до адміністрації установ виконання покарань за допомогою електронної пошти або інших засобів зв`язку у строк, об`єктивно необхідний для їх виготовлення, але не більше тридцяти днів з дня надходження такого звернення.

З матеріалів справи № 206/3228/20 вбачається, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2020 року затверджено угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, на підставі чого ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі. Даний вирок в установлений законом строк не було оскаржено в апеляційній інстанції.

Розпискою ОСОБА_2 від 17.11.2023 року вбачається, що останній ознайомився з матеріалами кримінального провадження до 65 сторінки 1 тому.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/2012 встановив, що вимоги Кодексу узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) та з підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Європейський суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25 вересня 2008 року у справі «Полуфакін і Чернишов проти росії»).

Враховуючи, що вироком суду від 28.07.2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, яка підписана ОСОБА_2 при захисникові, вирок набрав законної сили, а строк апеляційного оскарження вироку пройшов, а також враховуючи те, що засуджений ОСОБА_2 17.11.2023 року в приміщенні суду ознайомлювався з матеріалами вказаної справи, крім того, враховуючи передбачену законом процедуру, щодо можливості засудженого, який знаходиться в установі виконання покарань, ознайомитися зі справою за допомогою направлення на електронну пошту установи її електронних копій, суд приходить до висновку про те, що подання про подальше ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами справи та етапування його з Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122» задоволенню не підлягає.

Вказане клопотання засудженого, щодо ознайомлення з матеріалами справи, на підставі чого виправна колонія звернулася з даним поданням до суду, суд розцінює виключно як спосіб необґрунтованого переміщення засудженого з місць відбування покарання, а не як спосіб реалізації прав на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 43, 372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122» про етапування засудженого ОСОБА_2 для ознайомлення з матеріалами справи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1