18.12.2023
Справа № 331/2119/20
Провадження № 1-в/331/166/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарання ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого; засудженого 21 березня 2023 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.10.2023 вирок Жовтневого районного суду залишено без змін,

УСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що він повністю усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, має намір вести законослухняний спосіб життя. Наголосив на тому, що всі порушення, за які він отримав догани, не є суттєвими та ніяк не впливають на його характеристику, він відбув значний термін покарання, тому є всі підстави для його дострокового звільнення.

Представник адміністрації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_4 вважала, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки засуджений не відбуває покарання у слідчому ізоляторі, а ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року переведений з «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Наголошує на тому, що за час перебування в установі засуджений мав три стягнення та одне заохочення. Не відбутий строк ОСОБА_5 станом на сьогодні складає 3 місяці 20 днів. Крім того додала, що за період утримання в слідчому ізоляторі він залучався до робіт з благоустрою, але при цьому допустив одне стягнення, яке на теперішній час не є погашеним.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що на сьогодні відсутні дані про виправлення засудженого. Звернув увагу, що у матеріалах його особової справи є відомості про накладення на нього стягнення, що негативно характеризує засудженого, тому підстав для задоволення клопотання немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2023 року ОСОБА_5 засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 р.», до остаточного строку покарання ОСОБА_5 зараховано частково відбуте ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 з 27 січня 2017 року до 22 лютого 2018 року включно із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.10.2023 вирок Жовтневого районного суду від 21.03.2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 09.10.2023.

Згідно довідки ДУ "Запорізький слідчий ізолятор" кінець строку покарання засудженого ОСОБА_5 припадає на 07.04.2024.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Аналіз викладеної норми закону дає підстави стверджувати, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а факт виправлення засудженого.

Дійсно, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного йому покарання.

Згідно наданої суду характеристики засуджений ОСОБА_5 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 01.05.2021. За час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» характеризується наступним чином: має одне заохочення та три стягнення, характеризується посередньо. До суспільно-корисної праці залучається в межах установи. За характером загалом спокійний, емоційно врівноважений, комунікабельний. Рівень агресії середній, конфліктності не виявляє, самооцінка адекватна. Загальноприйнятих норм поведінки у більшості випадків дотримується. Психоемоційний стан задовільний. На заходи виховного впливу реагує задовільно. Соціально-корисливі зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач та посилок.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 21.07.2023 отримав подяку за сумлінне ставлення до праці та виконання робіт пов`язаних з благоустроєм устави, однак має й стягнення, зокрема: 10.09.2021 догана, МКЗ; 08.12.2022 карцер на 3 доби, перешкоджав проведенню обшуку та 08.09.2023 догана, МКЗ.

Перевіряючи факт виправлення засудженого, суд зазначає, що під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків, покладених на нього. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи (підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил безпеки тощо). Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Суд зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

На думку суду, сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Проте, враховуючи застосування до ОСОБА_5 за весь час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» одного заохочення свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його поведінка не є бездоганною.

Отже, аналіз даних про особу засудженого не дають змогу суду зробити висновок про те, що ОСОБА_5 довів своє виправлення та не буде вчинювати нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі, за увесь період перебування його у слідчому ізоляторі та у виправній колонії.

Сам факт відбуття засудженим 2/3 призначеного йому строку покарання не може свідчити про наявність беззаперечних підстав для умовно-дострокове звільнення від покарання останнього.

З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1