Справа № 214/4050/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000701 від 23.05.2023 року),-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів, про що надав суду відповідне письмове клопотання.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, немає постійного доходу, діяльність у сфері злочинів проти власності була єдиним джерелом його доходу, крім того ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів на території м. Кривого Рогу, має не зняту та не погашену судимість, тому може продовжити злочинну діяльність; переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 ніде не зареєстрований, а також те, що обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, не має тісних сімейних зв`язків та фактично відсутні фактории, які утримують його від переховування від суду. Крім того, злочин вчинено у період іспитового строку. Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважали за доцільне змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, до затримання мав неофіційний дохід, стале життя.

Крім того ОСОБА_5 зазначив, що мешкає з за бабусею похилого віку, яку доглядає та зміна запобіжного заходу на менш обтяжливий ні як не вплине на розгляд справи.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Аналізуючи вимоги норм викладених в ст. 199 КПК України, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При не доведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи судом тричі оголошуваался перерва для виклику , допиту свідків обвинувачення однак свідки до суду не з`явилися, інофрмації щодо причини неявки свідків прокурором не надано. Відсутність у обвинуваченого офіційного джерела доходу не може бути вирішальним у вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки обвинувачений і раніше проживав однією родиною зі своєю бабусею ОСОБА_6 , тому суд вважає недоведеними ризики переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання розгляду кримінального провадження.

Суд погоджується з посиланням прокурора на наявність і актуальність ризику про вчинення повторного правопорушення, але вважає, що наявність лише одного ризику не є підставою для застосування найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд також враховує характер та тяжкість покарання, яке може бути застосоване відносно обвинуваченого, що кореспондується з характером суспільного інтересу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і про зміну його на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Згідно з положеннями ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Отже з урахуванням стадії судового розгляду і відсутності порушень процесуальної поведінки з боку обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за можливе змінити відносно останнього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки, на переконання суду, такий запобіжний захід зможе в повній мірі забезпечити його правослухняну поведінку і гарантувати дотримання ними своїх процесуальних обов`язків в рамках розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 195, 197, 205, 331 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою, на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово;

за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 грудня 2023 року до 24 лютого 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання відповідному підрозділу органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Органу національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 грудня 2023 року о 12-10 годині

Головуючий суддя ОСОБА_1