Справа № 146/24/24
Провадження №1-кс/148/67/24
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина заяву слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід в розгляді скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,
Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід до початку розгляду скарги.
Заява про самовідвід мотивована тим, що при ознайомленні з постановою про закриття кримінального провадження від 30.12.2023, яка є предметом оскарження в даному провадженні, слідчим суддею ОСОБА_3 встановлено, що кримінальне провадження закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_8 , селищного голови Томашпільської селищної територіальної громади. В зв`язку з тим, що вона родом з колишнього Томашпільського району, про що відомо скаржникам, в межах територіальної громади проживають її донька та мати, з метою уникнення щонайменших сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді в учасників провадження чи стороннього спостерігача щодо розгляду даної скарги, заявляє про самовідвід.
Слідчий суддя ОСОБА_3 , при розгляді самовідводу не була присутня, пояснення не надавала.
Прокурор та учасники кримінального провадження на розгляд заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 не з`явилися, тому заяву розглянуто у їхню відсутність.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність не з`явившихся осіб.
Вивчивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Згідно із ст. 80 ч.1 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Дані доводи суддя не приймає до уваги та вважає їх безпідставним, з огляду на наступне.
Статтею 75 КПК України, визначено, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Так, мотивуючи заявлений самовідвід слідчий суддя ОСОБА_3 вказує, що родом з колишнього Томашпільського району, а в межах Томашпільської селищної територіальної громади проживають її мати та донька, про що відомо скаржникам.
Вказані доводи, на переконання суду, не можуть свідчити про упередженість слідчого судді при розгляді скарги, також не встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`активного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.
Таким чином, суд приходить до висновків, про не доведеність обґрунтованості заявленого самовідводу та наявності очевидних підстав, які б викликали сумніви у стороннього спостерігача, чи у сторін, про упередженість, не об`єктивність чи особисту зацікавленість при вирішенні вказаної скарги. В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75-81, 309, 372 КПК України, ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, суд, -
Копію ухвали направити до відома учасникам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: