Провадження №1-кп/523/1514/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2023 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 24.08.2021, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Озадівка, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого с/спеціальну освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

22.08.2021 о 20 годині 16 хвилині ОСОБА_4 , перебуваючи на території підприємства ТОВ «Д.А.Х.», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 197, побачивши автомобіль марки ВАЗ2105 червоного кольору, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , володільцем якого є директор ТОВ «Д.А.Х.» - ОСОБА_5 , вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, після чого діючи, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до вище вказаного автомобіля, відчинив водійські двері, розмістився на водійському сидінні, та за допомогою ключа запустив двигун автомобіля, чим встановив контроль над ним, та керуючи вказаним автомобілем, виїхав з території підприємства ТОВ «Д.А.Х.», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 197, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, незаконно повторно заволодівши транспортним засобом який належить ОСОБА_5 , спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 17 500 гривень.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 .

Суд вважає, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим слід кваліфікувати за ч.2 ст. 289 Кримінального кодексу України «незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно».

3. Позиція обвинуваченого

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі, у вчиненні кримінального правопорушення вказаного у вироку, та підтвердив, що за вказаних обставин він незаконно заволодів автомобілем.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 який показав, що 22.08.2021 о 20 годині 16 хвилині він, перебував на території підприємства ТОВ «Д.А.Х.», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 197, де працював різноробочим. Там побачив автомобіль марки ВАЗ2105 червоного кольору, який належав директору ОСОБА_5 . Так як автомобіль був відкритим та в нього були ключі та документи, то ж він вирішив його викрасти після чого сів в автомобіль та поїхав з території бази, на металобазу яка розташована неподалік, де здав автомобіль за 5 000,00 грн. У вчиненому розкаюється, стверджує, що таке більше не повториться, а шкоду він відшкодує.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням позиції потерпілого, думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, тому були досліджені лише докази які стосуються характеристики особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.289 КК України, повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки він повторно незаконно заволодів транспортним засобом.

Крім того, були досліджені письмові докази (документи), які характеризують обвинуваченого, а саме: особова карта ОСОБА_4 , довідки з медичних закладів які засвідчують те, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, вимога УИТ ГУНП в Одеській області відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судимий, вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.2021 відповідно до якого ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зокрема за вчинення крадіжки 03.04.2021 року, виписка про стан здоров`я ОСОБА_6 копія її пенсійного посвідчення та паспорту відповідно до яких остання є матір`ю обвинуваченого є пенсіонером та страждає на ряд захворювань, копія пенсійного посвідчення батька обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до якого останній є інвалідом 2-ї групи, копія військового квитка обвинуваченого відповідно до якого останній з 30.03.2016 року проходив службу за контрактом, а з 06.04.2022 призваний на службу по мобілізації.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому

5.1 Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України судом визнається щире каяття.

5.2 Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України з урахуванням приписів ст.337 КПК України в межах обвинувачення висунутого прокурором судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

Суд, при обранні заходу примусу від імені Держави обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , щиро розкаявся, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, раніше не судимий, не працевлаштований, не одружений, має на утриманні непрацездатних батьків, є військовослужбовцем, має намір і надалі приймати участь у війні в лавах ЗСУ, то ж беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушень, позицію потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від його відбування з іспитовим строком.

Крім того, при призначенні покарання слід застосувати приписи ст.72 КК України, адже 27.07.2023 обвинувачений був затриманий за ст.208 КПК України, а 28.07.2023 відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Щодо застосування приписів ст.70 КК України, та призначення покарання з урахуванням вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.2021 відповідно до якого ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, то суд не застосовує вказану норму Закону, адже стороною обвинувачення не надано доказів не відбуття іспитового строку за вказаним вироком. Таким чином, суд вважає відбутим вказаний іспитовий строк, адже відповідно до ст.62 Конституції України будь який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого.

7. Підстави для задоволення цивільного позову.

Цивільний позов у справі не заявлено.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

8.1 Рішення щодо речових доказів, прийняти на підставі ст. 100 КПК України.

8.2 Так як з урахуванням іспитового строку зникли ризики передбачені ст.177 КПК України, дію запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 необхідно скасувати.

Керуючись ст. ст.367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення у період з 27.07.2023 року по 05.10.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обраного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2023 року та продовженого ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 скасувати, а обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з під варти в залі суду.

Строк відбуття іспитового строку рахувати з дати ухвалення вироку.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з моменту вручення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя : ОСОБА_1