Дата документу 10.10.2023
Справа № 334/6978/23
Провадження № 1-кп/334/696/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження віднсоно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

установив:

18.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні за ч 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000895 від 18.05.2023 року (об`єднані матеріали ЄРДР № 0001087 від 06.07.2023, № 0000895 від 18.05.2023 року) , відносно ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, діючи повторно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770, віднесено до психотропної речовини, обіг якої заборонено, у невстановлених досудовим слідством особи, часі у місці, придбав 30 (тридцять) згортків обмотаних ізоляційною стрічкою червоного кольору із вказаною особливо небезпечною психотропною речовиною, з метою подальшого збуту.

Після чого, зберігаючи при собі вищевказану психотропну речовину, ОСОБА_4 , з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини шляхом закладок, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб прибув за адресою: м. Запоріжжя, вул. Логінова, біля будинку 40, де був затриманий співробітниками поліції.

О 23 годині 05 хвилин 06.07.2023, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, у ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 30 (тридцять) згортків обмотаних ізоляційною стрічкою червоного кольору, з яких 1 (один) згорток обмотаний ізоляційною стрічкою червоного з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, упаковано в окремий паперовий пакет).

Ухвалою судді від 18.08.2023 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 16.10.2023 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі неправдивих показань, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, тому прокурор просить продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та наполягав на його задоволені.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Своє клопотання захисник обґрунтував тим, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки (дружина та малолітня дитина), досудове розслідування вже завершено, а тому ризику впливу на свідків не існує. Відтак застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільне.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та документи, наданні стороною захисту, суддя дійшов до таких висновків.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак враховуючи вимоги ст. 331 КПК України та доведеність існування обставин, які свідчать про те, що маються ризики, які виправдовують необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема його належну поведінку.

Керуючись ст. 183, 331, 371, 372 КПК України, суд , -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Термін дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу закінчується 08 грудня 2023 року о 12:30 годині.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10.10.2023 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2023.

Суддя ОСОБА_1