12.12.2023 Справа № 469/866/23
1-кп/469/210/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції із захисником обвинуваченого обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000068 від 21.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка, Березанського району, Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, працездатного, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом доведено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією в особливий період та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 20.04.2023 року приблизно о 19 год. 50 хв., перебуваючи на прилеглій до приміщення автозаправної станції ПІІ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АЗС №15-07, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров`я потерпілого, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_7 , спричинивши тим самим останньому тілесне ушкодження у вигляді гематоми лівої щоки, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим з прямим умислом на грунті неприязних відносин.

Крім того, 14.08.2020 року ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією в особливий період та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 20.04.2023 приблизно о 19.51 годині, перебуваючи на прилеглій до приміщення автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, (далі АЗС), яка є громадським місцем, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, а саме, відвідувачів АЗС та її працівників, умисно, з метою показати свою перевагу над потерпілим та оточуючими, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та добропристойності, вчинив грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виражалась у створенні загрози життю та здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 та оточуючих, порушенням нормальної діяльності АЗС та пошкодженням її майна, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, ручної гранати, яку ОСОБА_4 дістав з кишені, висмикнув запобіжне кільце, привівши тим самим її в бойову готовність, та кинув її на території АЗС, після чого відбувся вибух.

Через протиправні дії ОСОБА_4 нормальну роботу АЗС та прийом відвідувачів було припинено приблизно на 2 години, пошкоджено зовнішню обшивку приміщення АЗС.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим з прямим умислом і з мотивів явної неповаги до суспільства.

Крім того, 14.08.2020 року ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.04.2023 року, точного часу не встановлено, поблизу м.Костянтинівка Донецької області (точного місця не встановлено), без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, придбав, оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до бойових припасів основного призначення, споряджених вибуховою речовиною тротил, яку носив та зберігав при собі до моменту її використання о 19 год. 50 хв. 20.04.2023 на території автозаправної станції ПІІ «Амік Україна» АЗС №15-07 (далі - АЗС), розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський (Березанський) район, с.Красне, вул.Одеська, буд. 25-а.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим з прямим умислом.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, пояснив суду, що він 20.04.2023 року перебував в приміщенні автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, де у нього відбувся конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 . В ході конфлікту потерпілий витягнув кільце з гранати, яка була у нього у кармані біля грудей. З метою усунення небезпеки для оточуючих обвинувачений вказану гранату викинув у сторону, внаслідок чого стався вибух. Вважає, що дану ситуацію спровокував потерпілий ОСОБА_7 , і винним себе в інкримінованих йому правопорушеннях не вважає. Про обставини носіння ним ручної гранати обвинувачений повідомити суд відмовився.

Разом з тим, фактичні обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, підтверджуються наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

- показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 в частині, де він підтверджує обставини носіння ним ручної гранати без передбаченого законом дозволу;

- показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 20.04.2023 року у вказаний в обвинувальному акті час потерпілий перебував на прилеглій до приміщення автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, де обвинувачений ОСОБА_4 в ході словесного конфлікту, що виник між ними, спочатку погрожував його вбити, а потім наніс йому один удар в обличчя, внаслідок чого він упав. Після чого обвинувачений дістав ручну гранату, і висмикнувши з неї запобіжне кільце, сказав, що підірве його. Тоді потерпілий відштовхнув обвинуваченого, і він упав. Потім піднявся та побіг з гранатою, яку потім викинув її на території АЗС, внаслідок чого відбувся вибух. Також пояснив, що обвинувачений нанесеним йому ударом пошкодив переносицю;

- показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка повідомила суду, що вона працює оператором автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, і 20.04.2023 року, спостерігала, як в приміщені АЗС відбувся словесний конфлікт між відомим їй в загальних рисах обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 . В ході суперечки вказані особи вийшли з приміщення АЗС, де потім суперечка переросла у фізичний супротив між ними. Продовження конфлікту вона спостерігала через вікно АЗС. Під час бійки між вказаними особами її колега по роботі ОСОБА_9 , яка теж була присутня, відкрила віконце на АЗС та сказала, що обвинувачений дістав гранату та витягнув чеку. Після цього ОСОБА_9 нажала тривожну кнопку, а вона викликала поліцію. Потім стався вибух, внаслідок якого було порушено нормальну роботу АЗС;

- показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що вона працює оператором автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, і 20.04.2023 року перебувала на своєму робочому місці на АЗС виконуючи свої трудові обов`язки. Повідомила суду обставини, аналогічні зі змістом обставинам, які повідомила суду свідок ОСОБА_8 . Підтвердила, що особисто бачила, як обвинувачений дістав гранату ти витягнув запобіжне кільце. При цьому свідок ОСОБА_9 зазначила, що після вибуху, який стався на території АЗС, внаслідок підриву предмету, який кинув на землю на території АЗС один з учасників бійки, вона була вимушена з метою продовження роботи АЗС взяти на себе функції, які здійснювала свідок ОСОБА_8 до початку вказаних подій, оскільки остання довго перебувала у стресовому стані, і не могла продовжувати свою роботу;

- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який показав суду, що він є офіційним представником за довіреністю автозаправної станції ПІІ «Амік Україна», АЗС №15-07, і 20.04.2023 року, коли він прибув на територію автозаправної станції за телефонним дзвінком її працівника, він дізнався від працівників АЗС, що на території АЗС стався конфлікт між її відвідувачами, в ході якого, один з відвідувачів кинув на землю предмет, схожий на ручну гранату, який потім вибухнув в межах території АЗС, внаслідок чого, вже за його особистими спостереженнями було припинено нормальну роботу АЗС та прийом відвідувачів, оскільки один з касирів не міг працювати, а також було пошкоджено зовнішню обшивку приміщення АЗС;

- даними заяви ОСОБА_7 від 20.04.2023 року, у якій він просить вжити заходи до ОСОБА_4 який наніс йому тілесні ушкодження (Т.2, а.с.46);

- даними Комерційної пропозиції ПІІ «Амік-Україна» від 01.05.2023 року про вартість відновлення обшивки будівлі АЗС №1507 ПІІ «Амік-Україна» за адресою: с.Красне Березанського р-ну, вул.Енгельса, 25а (Т.2, а.с.56);

- даним протоколу огляду місця події від 20.04.2023 року з фото таблицею, за даними якого 20.04.2023 року слідчим СВ відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості, розташованої в межах АЗС «Амік», в ході якого в межах задньої та лівої частини «АЗС Маркет», яка складається з металу сірого кольору, було виявлено декілька отворів, завданих внаслідок влучання стороннього предмету, а також виявлено та вилучено: запал УГЗН-2 (упаковано до спецпакету ВУМ 102625), вісім металевих уламків (упаковано до спецпакету WAR 1124851), земельний покров з епіцентру вибуху (упаковано до спецпакету SUD 2000470) (Т.2, а.с.58-60, 61-67);

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 02.05.2023 року щодо копіювання відео файлів з камер спостереження ПІІ «Амік Україна» АЗС №1507 (Т.2, а.с.71-;73);

- даними Висновку експерта від 18.05.2023 року №КСЕ-19/115-23/5917, складеного за наслідками проведеної судової вибухово-технічної експертизи, згідно якого надані на дослідження спусковий важіль уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який знаходиться в сейф-пакеті № ВУМ 10026325, та осколки, які знаходяиться в сейф-пакеті №WAR 1124851, є залишками вибухового пристрою промислового виготовлення військового призначення оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, яка відноситься до бойових припасів основного призначення. На поверхні наданих на дослідження осколків оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 з сейф-пакету №WAR 1124851 виявлено сліди вибухової речовини тротилу (Т.2, а.с.80-93);

- даними Висновку експерта від 26.04.2023 року №327, складеного за наслідками проведеної судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_7 має місце тілесне ушкодження у вигляді гематоми лівої щоки, яке могло утворитися від однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (Т.2, а.с.94-96);

- даними довідки КНП «Березанська ЦРЛ» від 21.04.2023 року, згідно якої 21.04.2023 року ОСОБА_7 дійсно звертався до медичного закладу. Діагноз: «забій носа, лівої кисті. Гематома лівої щоки» (Т.2, а.с.98);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 21.04.2023 року згідно якого слідчим СВ відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у присутності захисника 21.04.2023 року було затримано ОСОБА_4 за підозрою у у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України (Т.2, а.с.108-110);

- даними протоколу огляду від 18.05.2023 року з ДВД-диском з відео файлами з камер спостереження АЗС №15-07 та з роздруківками стоп-кадрів з відеозаписів, з яких вбачаються обставини бійки обвинуваченого з потерпілим, зокрема, момент нанесення обвинуваченим удару потерпілому (Т.2, а.с.117), момент, як оператор АЗС ОСОБА_8 говорить, що помітила у ОСОБА_4 в руках гранату (Т.2, а.с.118), момент, коли ОСОБА_11 в районі свого живота лівою рукою висмикнув запобіжне кільце гранати (Т.2, а.с.121), момент, коли на записі чутно вибух (Т.2, а.с.119);

- даними оглянутого ДВД-диску з відеофайлами А01-4008 та А01-5005 з камер спостереження АЗС №15-07, на яких зафіксовані обставини, автентичні обставинам, зафіксованим на роздруківками стоп-кадрів з відеозаписів у протоколі огляду від 18.05.2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_4 наносить удар потерпілому, що оператор АЗС говорить, що у ОСОБА_4 є в руках граната, що ОСОБА_4 робить рухи схожі на рухи, які можуть бути здійснені при вийняті запобіжного кільця з гранати. Також на відео зафіксовано звук вибуху (Т.2, а.с.124).,

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також досліджені судом письмові докази у справі, справи суд вважає, що вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, є належними та допустимими, і такими, що підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Невизнання ОСОБА_4 вини у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях суд розцінює як спосіб захисту останнього з метою ухилення від кримінальної відповідальності за пред`явленим йому кримінальним обвинуваченням.

При прийнятті рішення по суті кримінального провадження суд відхиляє доводи сторони захисту, наведені захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 в частині недопустимості доказів, як таких, що зібрання у різних кримінальних провадженнях, оскільки приймає до уваги доводи сторони обвинувачення згідно якої кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України (кримінальне провадження №000090) є наслідком встановлення ознак іншого кримінального правопорушення в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч.4 ст.296 КК України (кримінальне провадження №000068).

У зв`язку із подальшим об`єднанням 31.05.2023 кримінальних проваджень №000090 та №000068 в одне кримінальне провадження за №000068, підстав для визнання висновку експерта №КСЕ-19/115-23/5917 від 18.05.2023 недопустимим доказом у об`єднаному кримінальному провадженні немає.

Також на думку суду, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, наведені захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 в частині зайвої кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, оскільки за висновком суду спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, хоча і вказаний склад кримінального правопорушення передбачає заподіяння чи можливість заподіяння тілесних ушкоджень, що узгоджується із позицією Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові №10 від 22.12.2006 року Про судову практику у справах про хуліганство, а саме, відповідно до п.4 вказаної постанови, «Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.»

Таким чином, окрема кваліфікація стороною обвинувачення дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, а саме, у умисному легкому тілесному ушкодженні, на думку суду, є правильною.

Призначаючи обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно вимог ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, та особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений є військовослужбовцем (Т.2, а.п.135), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (Т.2, а.п.127-131), за місцем проживання характеризується негативно, оскільки періодично зловживає спиртними напоями, і у стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно та грубо (Т.2, а.п.136), за місцем несення служби характеризується посередньо (Т.2, а.п.135), перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 1998 року (Т.2, а.п.133), однак проходити судово-психіатричну експертизу відмовився (Т.2, а.п.137).

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи відповідно до положень п.1 ч.2 ст.65 КК України ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше був неодноразово судимий, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, йому має бути призначене покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт та покарання, передбачені санкціями ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування обвинуваченому менш тяжкого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України, а також підстав для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарань, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, судом не вбачається.

Також, враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винного, який не розкаявся у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, та інші обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання відповідно до положень ст.75 КК України, а тому положення вказаної статті кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 застосуванню не підлягають.

При призначенні покарання, суд, керуючись вимогами ст.70 КК України та роз`ясненнями викладеними в пунктах 20-22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р.№ 7 Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 р.№ 18, від 12.06.2009 р. № 81 та від 06.11.2009 р.№ 11, вважає, що обвинуваченому необхідно призначати покарання відповідно до положень ч.1, ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених за ч.1 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч.4 ст.296 КК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- вісім металевих уламків (упаковано до спецпакету WAR 1124851), важіль УЗГРМ-2 (упаковано до спецпакету ВУМ 102625), вісім металевих уламків (упаковано до спецпакету WAR 1124851), земельний покров з епіцентру вибуху (упаковано до спецпакету SUD 2000470), передані до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області (Т.2, а.с.100-101, 102) після вступу вироку в законну силу знищити згідно з п.4. ч.9 ст.100 КПК України;

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно вимог ст.122, 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи від 18.05.2023 року №КСЕ-19/115-23/5917 у сумі 7648 гривень (Т.2. а.п.79).

Оскільки на час ухвалення вироку у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді від 22.04.2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалами суду від 14.06.2023 року, від 16.08.2023 року та від 10.10.2023 року, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 на думку суду слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, підстави для скасування даного заходу забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого, відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст125 КК України у виді громадськх робіт строком сто годин;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених за ч.1 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч.4 ст.296 КК України, і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, а саме, з 21.04.2023 року (Т.2, а.с.108-110).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України при обчисленні строку покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 21.04.2023 року по день набрання вказаним вироком законної сили з розрахунку день за день.

На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- вісім металевих уламків (упаковано до спецпакету WAR 1124851), важіль УЗГРМ-2 (упаковано до спецпакету ВУМ 102625), вісім металевих уламків (упаковано до спецпакету WAR 1124851), земельний покров з епіцентру вибуху (упаковано до спецпакету SUD 2000470), передані до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області (Т.2, а.с.100-101, 102) після вступу вироку в законну силу знищити згідно з п.4. ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до положень ст.122, 124 КПК стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи від 18.05.2023 року №КСЕ-19/115-23/5917 у сумі 7648 гривень (Т.2. а.п.79).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: