Справа № 136/1992/23
провадження №1-кп/136/96/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 12.10.2023, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000287 від 17.08.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булаї Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.02.1995, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних речовин без мети збуту, влітку 2021 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на полі поруч с. Спичинці Вінницького району Вінницької області, помітив дикоростучі рослини коноплі, які в подальшому зірвав і тим самим незаконно придбав та перевіз до підсобного приміщення домогосподарства в якому проживав, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 вказані рослини коноплі висушив, після чого руками подрібнив і тим самим незаконно виготовив готову до використання наркотичну речовину, яку зберігав в приміщенні літньої кухні, що знаходиться на території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 для власних потреб, без мети збуту.

Так, 28.08.2023 в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду у приміщенні літньої кухні, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 виявлено речовину рослинного походження в подрібненому та сухому стані, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/15573-НЗПРАП від 01.09.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 463,14 г.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_3 частину наркотичного засобу 28.08.2023, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, переніс до автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , фактичним користувачем якого він являється та перевозив у строк до 13 год. 04 хв. 28.08.2023, доки не був зупинений працівниками СРПП ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за порушення ПДР.

В подальшому, 05.09.2023 в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду у багажному відділенні автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 виявлено дві поліпропіленові пляшки ємністю 5 л. та 1,5 л. із вмістом речовини рослинного походження в подрібненому та сухому стані, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/15834-НЗПРАП від 13.09.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 1060,39 г.

Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (у перерахунку на висушену речовину), яку ОСОБА_3 зберігав та перевозив без мети збуту становить 1523,53 г., що відповідно до таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 зі змінами та доповненнями відноситься до великих розмірів, тобто від 500 г до 2500 г, яку ОСОБА_3 , умисно зберігав для власних потреб, без мети збуту.

Такі умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.

Разом з обвинувальним актом до суду подано Угоду про визнання винуватості від 12.10.2023 укладену між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , згідно умов якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме: у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням та ст..76 КК України, покладенням на нього обов`язків. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому в присутності захисника.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості.

Судом було роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ст. 473 КПК України.

Сторони кримінального провадження наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 309 КК України, у відповідності до положень статті 12 КК України, належить до нетяжких злочинів.

Потерпілого у даному кримінальному провадженні не має.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин вказаних в обвинувальному акті, не оспорював правову кваліфікацію, запевнив, що спроможний реально виконати умови угоди.

Судом встановлено, що сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, запевнив, що спроможний реально виконати умови угоди, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, які підтверджені доказами, що оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а саме: незаконне придбання, виготовлення зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, а отже його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у вчиненому, за відомостями органу місцевого самоврядування ОСОБА_3 характеризується добре; на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує, що обвинувачений висловив щирий жаль з приводу вчиненого, усвідомив наслідки своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, наявні пом`якшуючі покарання обставини, воно є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги те, що покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України, а обвинувачений у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, отож укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались запобіжні заходи.

Питання про арешт майна в рамках цього кримінального провадження, суд вирішує відповідно до ст..174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376, 472, 473, 474 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 12.10.2023 між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 17.08.2023.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 1523,53 г, - знищити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2023 скасувати на майно, а саме: автомобіль марки «DaewooLanos» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , користувачем якого являється ОСОБА_3 , який поміщений на майданчик для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області , та повернути законному володільцеві ОСОБА_3 .

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи у сумі 5258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 00 коп.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Світлана ШПОРТУН