Справа № 204/4/24
Провадження № 1-кс/204/4/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області, працюючого старшим електромеханіком СЦ на залізничній станції «Нижньодніпровськ-Вузол» АТ «Укрзалізниця» у м. Дніпро, одруженого, маючого на утримані неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

4 січня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000621 від 15.09.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 16.11.2023 строком на 90 діб. З невстановленого досудовим розслідуванням часу, представниками іноземної організації - Федеральної служби безпеки Російської Федерації (далі - ФСБ РФ) посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. Так, співробітник ФСБ РФ громадянин РФ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з іншими представниками спеціальної служби держави-агресора, створив на території України розгалужену агентурну мережу з числа громадян України, якою керував за допомогою багатоплатформового месенджеру Telegram, який надає можливість створювати опціональні наскрізні зашифровані чати, здійснювати дзвінки, відеодзвінки, обмін файлами та інші функції, використовуючи при цьому SIM-карту оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 та обліковий запис у месенджері «Telegram» із найменуванням « ОСОБА_9 ». Завербовані ОСОБА_8 громадяни України, які погодились діяти на шкоду обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання допомоги представнику іноземної організації в проведенні підривної діяльності проти України, збирали та передавали йому інформацію щодо розташування особового складу Збройних сил України та пересування залізницею підрозділів та військової техніки Збройних Сил України на території Дніпропетровської області. У подальшому, отримана ОСОБА_8 у зазначений спосіб інформація у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб акумулювалась та передавалась у розпорядження інших підрозділів ЗС РФ та окупаційної влади РФ для проведення підривної діяльності проти України. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 02.08.2023, до підривної діяльності проти України ОСОБА_8 залучив громадянина України ОСОБА_5 , в якого в умовах воєнного стану виник злочинний умисел на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України шляхом надання допомоги представнику іноземної держави - Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України. З цією метою ОСОБА_5 використовував власний мобільний телефон торгівельної марки: «Infinix Hot 30i», imei1: НОМЕР_2 (далі мобільний телефон «Infinix»), з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , до якого прив`язано обліковий запис « ОСОБА_10 » у месенджері «Telegram», а також власний мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi Redmi 9C NFC», imei1: НОМЕР_4 , imei1: НОМЕР_5 (далі мобільний телефон «Xiaomi»), з номерами оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , до якого прив`язано обліковий запис « ОСОБА_11 » ( НОМЕР_7 ) у месенджері «Telegram», за допомогою яких здійснював фотознімки руху військової техніки через станцію залізничної станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АТ «Укрзалізниця» та передавав через месенджер «Telegram» представнику іноземної організації ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_5 офіційно працює на посаді старшого електромеханіка СЦ на залізничній станції «Нижньодніпровськ-Вузол» АТ «Укрзалізниця», у м. Дніпро. Через виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_5 було відомо про логістичні маршрути та рух залізницею військової техніки та особового складу Збройних сил України через залізничну станцію «Нижньодніпровськ-Вузол» АТ «Укрзалізниця», у м. Дніпро. Таким чином, незважаючи на зобов`язання по неухильному додержанню Конституції України та законів України, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 02.08.2023, ОСОБА_5 , діючи з мотивів непогодження з політикою представників державної влади України, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, зокрема щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів РФ, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим представниками іноземної організації - ФСБ РФ, підривної діяльності проти України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, що виразилося у наданні представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за таких обставин. Так, у період часу з 02.08.2023 по 29.11.2023, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем роботи на залізничної станції «Нижньодніпровськ-Вузол» АТ «Укрзалізниця», що розташована у м. Дніпро, помічав рух составу залізницею з військової технікою Збройних сил України через дану станцію. Тоді ОСОБА_5 на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на надання допомоги представникам іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України, з використанням власних мобільних телефонів «Infinix» та «Xiaomi» здійснив фотофіксацію составів з військової технікою та особовим складом Збройних сил України. Після цього, у період часу з 02.08.2023 по 29.11.2023, знаходячись у невстановленому місці, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, з використанням власних мобільних телефонів «Infinix» та «Xiaomi» за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» з своїх облікових записів « ОСОБА_10 » з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 та « ОСОБА_11 » з номером мобільного зв`язку НОМЕР_7 , надіслав представнику іноземної організації - співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_8 фотознімки руху составів залізницею з військової технікою Збройних сил України через залізничну станцію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також текстові повідомлення з інформацією про кількість, тип та напрямок руху військової техніки. Крім того, 25.08.2023 та 12.09.2023 ОСОБА_5 , знаходячись у невстановленому місці, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, з використанням власних мобільних телефонів «Infinix» та «Xiaomi» за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» з своїх облікових записів « ОСОБА_10 » з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 та « ОСОБА_11 » з номером мобільного зв`язку НОМЕР_7 , надіслав представнику іноземної організації - співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_8 інформацію про місце дислокації особового складу Збройних сил України, а також із використанням застосунку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » координати базування військових частин які розташовані в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Передача зазначеної інформації представникам іноземної держави може підірвати стан бойової готовності Збройних Сил України, а також призвести до завдання шкоди обороноздатності України, загрози життю і здоров`ю військовослужбовців, які проходять службу та до використання цієї інформації при плануванні та здійсненні диверсій і ракетних обстрілів, що у свою чергу призведе до тяжких наслідків у вигляді знищення майна, військової техніки і загибелі військовослужбовців. Таким чином, ОСОБА_5 , у період з 02 серпня 2023 по 29 листопада 2023 року, вчинив умисні дії, що виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Анкетні відомості підозрюваного: Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області, за даними ГУ ДМСУ y Дніпропетровській області на даний час не зареєстрований в жодній адресі, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, старший електромеханік СЦ на залізничній станції «Нижньодніпровськ-Вузол» АТ «Укрзалізниця» у м. Дніпро. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: витяг з № 0000621 від 15.09.2023; рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 11.09.2023; повідомлення про початок досудового розслідування від 15.09.2023; відповідь щодо виконання доручення за КП №0000621; протокол огляду веб-сторінки «Миротворець», від 25.09.2022; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 01.12.2023; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відео контроль особи від 01.12.2023; запит до Регіонального управління Сил ТрО «Схід», №55/8-9853 від 26.12.2023; відповідь на запит №1314/4/9/1064 від 28.12.2023; запит до Регіонального управління Сил ТрО «Схід», №55/8-9856 від 26.12.2023; відповідь на запит №1314/27/2/213 від 29.12.2023; запит до РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», №55/8-9857 від 26.12.2023; відповідь на запит від 28.12.2023; клопотання на проведення обшуку від 25.12.2023; ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 27.12.2023; протокол обшуку від 04.01.2024; повідомлення про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 04.01.2024; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.01.2024. При цьому, ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи становище ОСОБА_5 , інкриміноване йому кримінальне правопорушення, за яке загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, а також наявні зв`язки із представниками країни агресора - Російської Федерації, існує ризик того, що перебуваючи на волі останній може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, на даний час не зареєстрований в жодній адресі, проживає в даний час самостійно, що свідчить про можливість останнього приховуватися від органу досудового розслідування. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, останній може вчинити дії спрямовані на знищення облікових записів та листувань, у соціальній мережі «Telegram», що підтверджують його протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявленні досудовим розслідуванням, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось фотографування військової техніки тощо. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховувати від слідства і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення., незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити та спотворити будь-яку з речей, що має значення, а також незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Проте, у судовому засіданні було підтверджено наявність лише двох ризиків, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та знищити та спотворити будь-яку з речей, що має значення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 3 березня 2024 року, без визначення застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1