Справа № 192/2415/23
Провадження № 1-кп/192/73/24
У Х В А Л А

08 січня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області питання про продовження строку дії запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0000496, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 вересня 2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні встановлено, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року до обвинуваченого на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2024 року.

Під час проведення підготовчого засідання, ухвала слідчого судді від 30 листопада 2023 року суду не надана, як не надано і клопотання про продовження застосування запобіжного заходу в порядку ст. 331 КПК України.

У судове засідання 08 січня 2024 року прокурор ОСОБА_5 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Захисник повідомив суду, що згідно телефонної розмови, прокурор перебуває в іншому судовому засіданні. Будь-якого клопотання про продовження застосування запобіжного заходу стосовно його підзахисного не надавала.

Судом поставлено на обговорення питання про звільнення з-під варти обвинуваченого з тих підстав, що прокурор клопотання до суду в порядку ст. 331 КПК України не надала.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1,2,3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У положеннях частин першої, другої статті 42 КПК України розмежовано поняття «підозрюваний», «обвинувачений (підсудний)» у кримінальному провадженні. Водночас частиною першою статті 177 Кодексу передбачено можливість застосування запобіжних заходів як до підозрюваного, так і до обвинуваченого, а частиною другою цієї статті визначено підстави застосування таких заходів слідчим суддею, судом. Наслідками направлення в порядку, передбаченому статтею 291 Кодексу, та надходження до суду обвинувального акта є набуття особою, щодо якої складено такий обвинувальний акт, нового процесуального статусу - обвинуваченого (підсудного), а також початок нової процесуальної стадії кримінального провадження - стадії судового провадження у суді першої інстанції.

Таким чином, зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Отже, у разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Конституційний Суд України в рішенні від 23 листопада 2017 року

№ 1-р/2017 зазначив, що положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу). Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування. Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

У зв`язку з тим, що прокурором не було виконано свій обов`язок в частині подання до суду відповідного клопотання в порядку ст. 331 КПК України, тому обвинуваченого слід звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Згідно ст. 324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність прокурора або адвоката, які не прибули, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

Тому для з`ясування причин неявки прокурора, суд вважає, що слід зобов`язати прокурора надати суду докази поважності неявки до суду в судове засідання 08 січня 2024 року для вирішення питання в порядку ст. 324 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати прокурора ОСОБА_5 надати суду докази поважності неявки до суду 08 січня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1