Справа № 191/4318/23
Провадження № 1-в/191/327/23
У Х В А Л А

іменем України

16 листопада 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Синельниківська

виправна колонія (№94)» - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Синельникове клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього ст. 82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться клопотанняОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього ст. 82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений та представник установи СВК- 94 у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку представника установи виконання покарань, прокурора та засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Як передбачено ч. 2 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Судом встановлено, що, згідно характеристики, ОСОБА_5 засуджений вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2018 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.75, пп.1-2 ч.1 ст.76 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для відбування покарання. Початок строку відбування покарання 02.09.2019 року. Кінець строку відбування покарання 02.09.2024 року.

В установах виконання покарань ОСОБА_5 перебуває з 03.09.2019 року.

Перебуваючи в УВП №3 міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, засуджений заохочень та стягнень не мав. В ДУ СВК №55 Запорізької області характеризувався більш позитивно: був працевлаштований, залучався до благоустрою установи, мав одне заохочення та два стягнення.

З 18.09.2019 року відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Характеризується позитивно. На теперішній час засуджений працевлаштований на виробництві установи в цеху зварювальником. Мав 9 заохочень та одне стягнення.

14.03.2022 року на засіданні адміністрації комісії СВК № 94 засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

17.01.2023 року на засіданні адміністрації комісії СВК № 94 було прийнято рішення про подання відносно засудженого матеріалів до суду по застосуванню ст. 81 КК України, як особі, яка довела своє виправлення. Судом апеляційної інстанцій клопотання стосовно засудженого не задоволено.

Суд вважає, що поведінка засудженого в установі відбування покарань беззаперечно не свідчить про позитивність динаміки виправлення останнього, зокрема, тому, що у судовому засіданні не встановлені обставини, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах більш м`якого покарання.

Той факт, що засуджений працевлаштований та дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, не дає виключних підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України, оскільки згідно ч. 1 ст. 9 КВК України вказані дії є обов`язками для виконання засудженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, заміна призначеного покарання на більш м`яке, на цій стадії відбування покарання не буде сприяти досягненню вищезазначеної мети, крім цього засудженому залишилось до відбуття покарання, менше одного року, що суперечить вимогам ст. 61 КК України, відтак, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього ст. 82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому, прокурору Синельниківської окружної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Суддя ОСОБА_1