Справа 688/5173/23
№ 1-кп/688/45/24
Ухвала

іменем України

17 січня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001117 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:

25 грудня 2023 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов затверджений прокурором Шепетівської окружної прокуратури обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.Ухвалою суду від 26.12.2023 року призначено підготовче судове засідання, яке відкладено на 17.01.2024 у зв`язку з неявкою потерпілого.

За обвинувальним актом, 23.11.2018 близько 4 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в гаражному кооперативі автомобілістів № НОМЕР_1 , що по вул. Плєханова в м.Шепетівка, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , всупереч волі останнього та з погрозою застосування фізичного насильства, наказали йому сідати на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «SUBARU» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_6 сів позаду ОСОБА_7 , після чого вони розпочали рух в напрямку виїзду з м. Шепетівка, тим самим порушили основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, зокрема на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, тобто навмисно позбавив волі потерпілого.

В подальшому, рухаючись вказаним автомобілем в напрямку на виїзд з м. Шепетівка, ОСОБА_6 , який знаходився позаду за пасажирським сидіння, став наносити удари кулаками в задню частину голови ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 , призупинивши автомобіль, із застосуванням фізичної сили та висловлюванням погроз продовження її застосування, зв`язав ОСОБА_7 руки пластмасовим хомутом, чим унеможливив його рухи та можливість чинити опір неправомірним діям, після чого ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 продовжили наносити потерпілому удари кулаками рук в ділянку голови.

Надалі ОСОБА_4 , керованим ним автомобілем приїхав до кар`єру, який розташований неподалік с. Плесна Шепетівського району, де із багажника дістав лопату та із висловлюванням погроз, з метою пригнічення волі та приниження людської гідності змусив ОСОБА_7 копати собі яму. Коли ОСОБА_8 виконувати вказані дії відмовився, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знову змусили ОСОБА_7 сісти в салон автомобіля, після чого вони поїхали з території кар`єру через м. Ізяслав до м.Славута, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 упродовж руху продовжували висловлювати в бік ОСОБА_7 , руки якого були зв`язаними, погрози та наносити удари кулаками рук в ділянку голови та тулуба.

Знаходячись в м. Славута, близько 06 год. 30 хв. 23.11.2018, ОСОБА_4 зупинив автомобіль неподалік ресторану «Україна», що по вул. Миру, де вийшовши з автомобіля, відчинив передні пасажирські двері та почав наносити удари кулаками рук в ділянку голови та тулуба ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 , який знаходився у автомобілі позаду ОСОБА_7 , накинувши на тулуб і шию потерпілого пасок безпеки, став ним його душити та наносити кулаками удари в ділянку задньої частини голови потерпілого.

При вказаних діях ОСОБА_7 , застосувавши фізичну силу, зумів звільнити тулуб та шию від паска безпеки та, відштовхнувши ОСОБА_4 , вибіг із автомобіля, після чого із криками про допомогу втік до житлового масиву вулиці Миру м. Славута, у зв`язку з чим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця події втекли. В свою чергу ОСОБА_7 у невідомої особи на вулиці попросив мобільний телефон та повідомив про вчинений щодо нього злочин своїх батьків, які в подальшому і забрали його в м. Славута.

Внаслідок вищевказаних неправомірних умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна на внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу, садна на правому променево-зап`ястковому суглобі, які могли виникнути внаслідок зв`язування рук мотузкою; садна на підборідді справа, на слизовій нижньої губи, синця на верхній поверхні повіки правого ока, синця в лівій завушній ділянці, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, чим спричинено фізичні страждання, а також порушено його основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме: на повагу честі, гідності громадянина, права на фізичну свободу, особисту недоторканність, свободу пересування та вільного вибору свого місця перебування.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавлені волі людини, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Окрім цього, 23.11.2018 близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи на проспекті Миру, 38 в м. Шепетівка Хмельницької області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою викрадення особистого майна та офіційних документів, із погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наказали останньому сідати до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099» д.р.н. НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 залишився поруч автомобіля біля водійської двері.

Продовжуючи свої злочинні наміри на заволодіння офіційними документами, знаходячись у салоні вище вказаного автомобіля, ОСОБА_6 самовільно, в присутності ОСОБА_7 та без його дозволу, провів обшук салону автомобіля, де в бардачку серед іншого виявив: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого 24 січня 2017 року Центром 6845 ОСОБА_9 на автомобіль марки ВАЗ 21099 д.р.н. НОМЕР_3 ; ліцензію на право здійснення пасажирських перевезень таксі на ім`я ОСОБА_7 ; екзаменаційну картку водія на ім`я ОСОБА_7 , які відповідно до примітки ст.358 КК України, є офіційними документами, після чого, відкрито, в присутності ОСОБА_7 , із погрозами застосування до нього фізичного насильства, перемістив їх в салон автомобіля марки «SUBARU» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , а в подальшому привласнили та використали на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у викраденні офіційних документів, в інших особистих інтересах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 23.11.2018 близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_7 , із погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наказали останньому сідати до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099» д.р.н. НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 залишився поруч автомобіля біля водійської двері.

Продовжуючи свої злочинні наміри на заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, знаходячись у салоні вище вказаного автомобіля, ОСОБА_6 самовільно, в присутності ОСОБА_7 та без його дозволу, провів обшук салону автомобіля, де в бардачку серед іншого виявив: паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 17 березня 2005 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області та посвідчення водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, достовірно знаючи, що паспорт це документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України (п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затверджено постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ), а посвідчення водія, згідно з підпунктом «а», п. 2, ч.1 ст. 13 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відкрито, в присутності ОСОБА_7 , із погрозами застосування до нього фізичного насильства, перемістив їх в салон автомобіля марки «SUBARU» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , викрали їх, а в подальшому привласнили та використали на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений, про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та просив закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 157 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, минув передбачений п.п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК строк.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 157 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, направив суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, своїх клопотань не заявляв, цивільного позову не пред`явив.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_4 вчинив 23.11.2018 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України відповідно до ст. 12 КК у редакції Закону, яка діяла на час вчинення, так і на даний час, віднесено до нетяжких злочинів, ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 157 КК України до кримінальних проступків.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

На час розгляду судом 17 січня 2024 року кримінального провадження зазначені строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК, а саме 3 і 5 років, минули.

ОСОБА_4 подав суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження, висловив згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, розуміючи своє право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку клопотання захисника задовольнити, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Керуючись ст.ст. 284-286, 314, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадженняза № 0001117 в цій частині- закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Алла ЦІДИК