Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3615/23
номер провадження 1-кс/695/1062/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000031 від 10.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. Клопотання обґрунтовує тим, що 03.04.2023 до ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області скеровано за належністю заяву ОСОБА_4 щодо незаконного заволодінням частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, діючи з прямим умислом, шляхом надання державному нотаріусу ОСОБА_6 недійсного свідоцтва про шлюб з власником майна ОСОБА_7 , заволоділа вищевказаним житловим будинком, шляхом вступу в спадщину. За даним фактом 10.07.2023 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду в справі № 2-20/2008 від 18.12.2008, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 визнано право власності на будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області справа № 2322/6/11 від 28.02.2014 за ОСОБА_7 визнано право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на частину житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку АДРЕСА_2 площею 28,5 кв.м. вартістю 65059 грн.; погріб Г вартістю 7323 грн., сарай Д, гараж В вартістю 20772 грн.; частину сараю з вартістю 13306 грн., ворота № 2 вартістю 4418 грн.; частину огорожі № 3 вартістю 2355 грн.; частину огорожі № 4 вартістю 2161 грн., всього на загальну суму 115393 грн. та одночасно за ним визнано право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 671 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 , що відповідає виділу будинку та господарських будівель та споруд та проїзд на город спільного користування 160 кв.м.

В свою чергу за ОСОБА_5 визнано право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку АДРЕСА_3 площею 27,8 та кімнату № 5 площею 10,7 вартістю 66956 грн., прибудову вартістю 17027 грн., літню кухню Б вартістю 28686 грн., частину сараю 3 вартістю 12282 грн., частину огорожі № 3 вартістю 1505 грн., частину огорожі № 4 вартістю 2161 грн., всього на загальну суму 128614 грн. та одночасно за нею визнано право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 671 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 , що відповідає виділу будинку та господарських будівель та споруд та проїзд на город спільного користування 160 кв.м.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у отриманні копії спадкової справи, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації в Чорнобаївській нотаріальній конторі за № 1675/2021 (спадкова справа № 612/2021) після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до матеріалів спадкової справи встановлено, що 08.10.2021 до Чорнобаївської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 звернулась із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала наступний пакет документів для заведення спадкової справи: свідоцтво про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 видане Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 28.09.2021; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Чорнобаївським РВ УМВС України в Черкаській області 18.06.2003; картку фізичної особи-платника податків ДПІ у Чорнобаївському районі від 15.09.2010. 08.10.2021 завідувачем Чорнобаївської нотаріальної контори ОСОБА_6 відкрито спадкову справу відносно ОСОБА_7 , номер у спадковому реєстрі 68441175. ОСОБА_5 24.03.2022 звернулась до Чорнобаївської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав на пенсійні нарахування, які залишились після смерті покійного ОСОБА_7 .. Відповідно до даних Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (відділу обслуговування громадян №10) встановлено, що неодержана пенсія покійного ОСОБА_7 за вересень 2021 року становить 15215 грн. 26 коп. ОСОБА_5 надала документи, необхідні для оформлення спадщини, а саме: довідку Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (відділу обслуговування громадян №10); довідку Чорнобаївської селищної ради про постійне місце проживання; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Чорнобаївським РВ УМВС України в Черкаській області 18.06.2003; картку фізичної особи-платника податків ДПІ у Чорнобаївському районі від 15.09.2010; свідоцтво про шлюб, видане відділом РАГС адміністрації м. Норильська Красноярського краю РФ серії НОМЕР_3 від 19.05.2001. У зв`язку з чим, відповідно до наданих документів, ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на пенсійні нарахування у розмірі 15215 грн. 26 коп. та дану інформацію було занесено до спадкового реєстру.

ОСОБА_5 26.07.2022 знову звернулась до Чорнобаївської державної нотаріальної контори щодо оформлення майна, яке залишилось після смерті покійного ОСОБА_7 , а саме частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1500 га, що розташована в АДРЕСА_4 . ОСОБА_5 надала документи, необхідні для оформлення спадщини, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , видане виконавчим комітетом Чорнобаївської селищної ради 31.01.2012; довідку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.07.2022 № 170-о; державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Чорнобаївською селищною радою, серія ЯЛ № 438635 від 18.05.2011; витяг з Державного земельного кадастру. У зв`язку з чим, відповідно до наданих документів, ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину за законом майна, а саме: частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1500 га, що розташована в АДРЕСА_4 . В подальшому дану інформацію було занесено до Спадкового реєстру.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.ст. 1261-1265). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до четвертої черги права на спадщину за законом. Проте, ОСОБА_5 приховала від нотаріуса той факт, що між нею та ОСОБА_7 25.03.2015 розірвано шлюб відділом РАЦС Чорнобаївського районного управління юстиції, а тому свідоцтво про шлюб, яке вона надала нотаріусу для прийняття спадщини являлось на момент відкриття спадкової справи не дійсним. Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, ввела в оману нотаріуса, надавши для оформлення спадкових прав на майно недійсний документ та незаконно заволоділа майном, яке належало покійному ОСОБА_7 .

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 344492356 від 29.08.2023 власником домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 , розмір частки на підставі рішення Чорнобаївського районного суду від 18.12.2008 та ОСОБА_7 , розмір частки на підставі свідоцтва про право власності Чорнобаївської селищної ради від 31.01.2012. Проте, запис про право власності ОСОБА_7 в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 26.07.2022 на підставі того, що запис перенесено до новоствореного розділу в ДРРП № 040 та власником частки даного будинку являється ОСОБА_5 .. Також встановлено, що ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки, кадастровий номер: :02:000:6217, площею 0.15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Накладення арешту на частину вказаного вище житлового будинку та надвірних споруд та на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 671 кв.м. по АДРЕСА_1 , що відповідає виділу будинку та господарських будівель та споруд та проїзд на город спільного користування 160 кв.м., на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:000:6217, площею 0.15 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , якими незаконно заволоділа ОСОБА_5 , є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення кримінального провадження. В подальшому в рамках даного кримінального провадження заплановано проведення судово-товарознавчої експертизи щодо встановлення розміру завданих матеріальних збитків ОСОБА_5 .

У судове засідання прокурор не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У прохальній частині клопотання просив проводити розгляд справи без його участі.

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна, не дотримався.

Згідно витягу Єдиного реєстру досудових № 0000031 від 10.07.2023 вбачається, що 03.04.2023 до ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області скеровано за належністю заяву ОСОБА_4 щодо незаконного заволодінням частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, діючи з прямим умислом, шляхом надання державному нотаріусу ОСОБА_6 недійсного свідоцтва про шлюб з власником майна ОСОБА_7 , заволоділа вищевказаним житловим будинком, шляхом вступу в спадщину.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказані у клопотанні частини будинковолодіння, земельні ділянки, оскільки відповідно до ст. 170 КПК України накладення арешту є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення кримінального провадження та проведення запланованої судової товарознавчої експертизи щодло встановлення розміру завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до змісту частини 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до критеріїв, зазначених у статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 19 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна не містить обґрунтування накладення арешту на майно.

У клопотанні не наведено доводів стосовно настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України. Постанова про визнання майна, на яке прокурор просить накласти арешт, речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження до матеріалів клопотання не долучено.

Отже, під час розгляду клопотання про накладення арешту на частини вказаних вище будинковолодіння та земельні ділянки у кримінальному провадженні не доведено необхідності арешту майна, та подане клопотання не містить будь-яких доказів існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Зазначене узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, викладених органом досудового розслідування у клопотанні, слідчий суддя вважає не доведеним, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором не доведено наявність передбачених законом правових підстав та необхідності накладення арешту на майно, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000031 від 10.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 10.10.2023 о 08.00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1