Справа № 950/264/24
Номер провадження 1-кп/950/105/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023 за № 0000377 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Лебединського району, Сумської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження, присутні у судовому засіданні: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , потерпілий - ОСОБА_5 ;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 29.11.2023 близько 22 години перебував біля двору свого господарства по АДРЕСА_2 . Саме в цей час до сусіднього господарства, у власних справах, на автомобілі ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишив свій автомобіль біля сусіднього двору, а сам пішов у власних справах до господарства, при цьому свій автомобіль залишив не зачиненим. В цей час, ОСОБА_3 , який перебував поряд, підійшов до не зачиненого, залишеного без нагляду автомобіля, де на задньому сидінні побачив чоловічу сумку із особистими речами та документами, які належать ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на протиправне збагачення та таємне викрадення належного ОСОБА_5 чужого майна. З цією метою ОСОБА_3 відкрив незачинені задні дверцята автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 та таємно, з корисливих мотивів, викрав із сумки ОСОБА_5 банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 відкриту на ім`я ОСОБА_5 , що є офіційним документом, яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, для подальшого зняття з неї грошових коштів.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: «Викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження».

Також, близько 10 години 30.11.2023 ОСОБА_3 , перебував у центрі м. Лебедин. Продовжуючи свою мету - викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ «Приватбанку», яка належить ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , о 10 год. 27 хв. 30.11.2023 шляхом зняття з банкомату в м. Лебедин викрав з банківської картки АТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 20 000 гривень, та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши збитку на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є: «вчинена в умовах воєнного стану».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєному визнав повністю та пояснив суду, що він 29.11.2023 близько 22 години перебував біля двору свого господарства по АДРЕСА_2 . Саме в цей час до сусіднього господарства, на автомобілі ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_5 , який залишив свій автомобіль біля сусіднього двору, а сам пішов у власних справах до господарства, при цьому свій автомобіль залишив не зачиненим, а він перебував поряд, підійшов до не зачиненого, залишеного без нагляду автомобіля, де на задньому сидінні побачив чоловічу сумку із особистими речами та документами, після чого, відкрив незачинені задні дверцята автомобіля та викрав із сумки банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , та близько 10 години 30.11.2023 в центрі м. Лебедин зняв з неї грошові кошти в сумі 20 000 грн., та розпорядився ними на власний розсуд.

У скоєному ОСОБА_3 щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та нарко кабінеті не перебуває, його посередню характеристику з місця проживання, а також те, що завдані ним збитки на даний час відшкодовані повністю.

Разом з тим, ураховуючи характер вчиненого діяння, яке не заподіяло значної шкоди, з огляду на наявність пом`якшуючої вину обвинуваченого обставину, з врахуванням позиції потерпілого, який не наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного судом покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, тривалістю два роки та на період дії іспитового строку покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільні позови у справі не заявлялися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_6