Справа №573/361/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1138/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ромської національності, з неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в якій вона просила вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2023, змінити у зв`язку з неправильним застосуванням зкону України про кримінальну відповідальність та застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Прокурор просила з резолютивної частини вироку виключити посилання суду на призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації майна. В іншій частині вирок суду просила залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

- за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна, окрім житла;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, окрім житла.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили, рахуючи строк відбуття покарання з 25.01.2023 року, з моменту фактичного його затримання.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та стягнуто на її користь із ОСОБА_8 500 000 грн моральної шкоди.

Резервну копію DVD+R диском з відео з камер відеоспостереження, які розташовані на магазині «Ямал-204», за 04.07.2021 залишено в матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор звертала увагу на положення ст. 98 КК України та на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і зауважувала, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна, залишив поза увагою те, що особі не може бути воно призначено, якщо злочин було вчинено у віці до 18 років, навіть у тому раз, коли на час розгляду справи судом така особа досягла повноліття.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 04.07.2021 близько 01.00 год ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 (вирок відносно якого набрав законної сили), через не зачинену вхідну хвіртку проникли на територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , підійшли до вхідних дверей будинку та шляхом ударів руками, ногами відчинили їх і проникли всередину.

В цей час з кімнати вийшов ОСОБА_12 і ОСОБА_11 (вирок відносно якого набрав законної сили) збив останнього з ніг шляхом нанесення удару ступнею ноги в область грудної клітки, а саме в життєво важливий орган - область сонячного сплетіння, від чого ОСОБА_12 впав спиною на підлогу. Після того, як ОСОБА_12 впав, ОСОБА_11 (вирок відносно якого набрав законної сили) продовжуючи свої протиправні дії, діючи у групі осіб за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, направлених на заволодіння майном потерпілого, умисно почали наносити множинні удари кулаками та ногами по голові, кінцівкам, тулубу та грудній клітці в область ребер, сонячного сплетіння і серця ОСОБА_12 , загалом нанісши не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла. При цьому ОСОБА_8 утримував ОСОБА_12 , не даючи йому змоги уникнути ударів.

Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (вирок відносно якого набрав законної сили), розуміючи, що вони подавили волю потерпілого і останній не здатен їм завадити скоїти заволодіння майном, у той час як ОСОБА_12 лежав на підлозі та хрипів, відкрито заволоділи мідним мотком електричного дроту вагою 1,06 кг вартістю 210 грн, що знаходився в будинку потерпілого, чим завдали матеріальних збитків на вказану суму.

В подальшому, зрозумівши, що потерпілий не подає ознак життя, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (вирок відносно якого набрав законної сили) віднесли труп ОСОБА_12 з будинку до будівлі водонапірної башти, розташованої поблизу вул. С.Гордієнка у м. Білопілля, і скинули труп ОСОБА_12 у каналізаційний колодязь.

Вчиняючи вказані дії, ОСОБА_8 діючи в групі за попередньою змовою з ОСОБА_11 , завдали потерпілому ОСОБА_12 такі тілесні пошкодження: рану в тім`яній ділянці по центру, садно в ділянці підборіддя дещо справа; синці: в лівій очноямковій ділянці з переходом на ліву виличну ділянку, у правій очноямковій ділянці з переходом на праву надбрівну дугу, у ділянці носа на всьому протязі, в ділянці підборіддя дещо справа, в ділянці грудної клітки по передній поверхні з переходом на підреберну ділянку справа множинні, в ділянці правого плеча з переходом на передпліччя множинні, в ділянці лівого плеча з переходом на передпліччя множинні, в ділянці правої гомілки по зовнішньо-боковій поверхні у верхній та середній третинах 1, в ділянці лівої гомілки по внутрішній поверхні у середній та нижній третинах 2; прямі переломи ребер: справа II VIII ребер по середньо-ключичній лінії; зліва ІІІ ІХ ребер по передньо-пахвовій лінії; непрямі переломи ребер: справа II VI ребер по пригрудинній лінії; зліва ІІ- ІІІ ребер по середньо-ключичній лінії, VIII, IX, XI, XII ребер по прихребтовій лінії. В міжреберних м`язах грудної клітки виявлено крововиливи темно-червоного кольору справа та зліва, в м`яких тканинах спини в ділянці 7-10 ребер справа та зліва; крововилив у м`які тканини голови справа; розрив печінки.

Причиною смерті ОСОБА_12 є напад з використанням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, що призвів до травми печінки з її розривом та гострого малокрів`я органів.

Пошкодження у вигляді розриву печінки, переломів ребер, крововиливів у м`які тканини та синців могли утворитися в результаті дії тупих предметів, що мають властивості твердих, незадовго до моменту настання смерті за механізмом удару та тиснення.

Пошкодження у вигляді розриву печінки має ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді переломів ребер мають ознаки середньої тяжкості та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини та синців мають ознаки легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Пошкодження у вигляді садна на підборідді могло утворитися в результаті дії тупих предметів, що мають властивості твердих, незадовго до моменту настання смерті за механізмом тертя-ковзання та за ступенем тяжкості має ознаки легкого та не знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Всього потерпілому було нанесено не менше 30-ти ударів по різним ділянкам тіла.

З моменту нанесення пошкоджень до моменту настання смерті пройшов час - близько 20 хвилин.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду змінити, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які проти задоволення скарги прокурора не заперечували, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , а також на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Водночас, предметом оскарження вироку суду першої інстанції прокурором стало не правильне призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, а саме безпідставне застосуваня покарання у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна окрім житла.

Вивчивши матеріал справи і заявлені прокурором доводи скарги колегія суддів вважає їх слушними з огляду на теке.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й на вирішення питання про призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи обвинуваченого ОСОБА_8 вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2023 визнано винним у вчиенні кримінальних правопорушень передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

- за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна, окрім житла;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, окрім житла.

Також з матеріалів справи видно, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а злочини за які його визнано винним і засуджено до покарання він вчинив 04.07.2021, тобто у віці 17 років.

Згідно з положенням п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Конфіскація майна - це додаткове покарання, що передбачає примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України (далі - КК України).

Так, санкціями ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, статтею 98 КК України визначено, що до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Таким чином, конфіскація як вид покарання не застосовується до неповнолітніх.

Однак, судом першої інстанції як за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 так із за ч. 4 ст. 187 КК України помилково призначено ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_8 не досяг повноліття, тому відповідно ст. 98 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна до нього не застосовується.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції допустив неправильне застосування зкону України про кримінальну відповідальність та застосував закон, який не підлягав застосуванню, тому вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2023 підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2023, відносно ОСОБА_8 , змінити у зв`язку з неправильним застосуванням зкону України про кримінальну відповідальність та застосуванням закону, який не підлягав застосуванню.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4