В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 354/297/20

Провадження № 1-кп/348/43/23

06 листопада 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

цивільного позивача - ОСОБА_7 ,

її представників, адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

його захисників, адвокатів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000142 від 04.08.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, приватного підприємця, не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_11 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 .

Злочин вчинено ним за наступних обставин.

03.08.2019 року близько 11 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09, сполученням «Мукачево-Львів», а саме по вул.М.Грушевського в с.Микуличин, Яремчанської міської ради у напрямку м.Яремче, Івано-Франківської області. В салоні вказаного автомобіля ОСОБА_11 як водій перевозив пасажирів ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Ділянка автомобільної дороги по ходу руху автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», призначена для двох напрямків руху, з обмеженою оглядовістю та із поворотом праворуч, має по одній смузі руху в кожному напрямку, а протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України.

В цей час зі сторони м.Яремче, Івано-Франківської області, у зустрічному для автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316» напрямку, по своїй смузі рухався автомобіль марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_16 .

В подальшому, рухаючись ділянкою вказаної вище автодороги із поворотом у праву сторону, обвинувачений ОСОБА_11 проявив неуважність, в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, дорожні умови і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого не справився з керуванням автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316» та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із вищезазначеним зустрічним автомобілем марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому обвинувачений ОСОБА_11 , будучи водієм транспортного засобу порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п.1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п.2.3., яким визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.4., відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- абзац 4 глави 1 розділу 34, яким закріплено, що лінію 1.1. дорожньої розмітки перетинати забороняється.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_11 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир керованого ним автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 ударилась головою до виступаючих деталей салону даного транспортного засобу і отримала згідно висновку експерта №69 від 05.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, субдуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилось набряком і ущемленням речовини головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та 04.08.2019 року о 00 год. 50 хв. стали безпосередньою причиною смерті потерпілої в Рахівській ЦРЛ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, а цивільний позов ОСОБА_7 до нього та ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - частково.

Суду пояснив, що 03.08.2019 року, на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 він повертався від своєї тещі, яка проживає у Вінницькій області, додому в м.Рахів, Закарпатської області. Його пасажирами були дружина ОСОБА_15 , яка сиділа поруч з ним та тітка ОСОБА_14 , що сиділа біля дверей.

Близько 11 год. 00 хв. він проїжджав по вул.Грушевського в с.Микуличин, Яремчанської міської ради у напрямку м.Яремче, Івано-Франківської області.

Зазначив, що в цей час у даній місцевості йшов дощ і дорога була слизькою, крім того на самому повороті він побачив маслянисті плями, очевидно від автомобільного мастила, яке витекло з якогось транспортного засобу. Стверджує, що рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. і наближаючись до повороту розпочав гальмування, однак його автомобіль почало зносити на зустрічну смугу руху, де в цей момент назустріч йому рухався транспортний засіб марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням, як йому пізніше стало відомо, водія ОСОБА_16 .

Оскільки йому не вдалось втримати керований ним автомобіль на своїй смузі руху, він виїхав на зустрічну смугу і допустив зіткнення із вказаною машиною марки «Mazda 6», яка на його думку також їхала зі швидкістю біля 50-60 км/год., тобто їхні транспортні засоби вдарились один в одного своїми лівими частинами, крилом до крила.

Після ДТП він вискочив із свого автомобіля щоб надати допомогу водію та пасажирам транспортного засобу, з яким допустив зіткнення, також вийшли з машини і його дружина та тітка ОСОБА_14 . Він побачив, що в автомобілі «Mazda 6» перебували водій, дві жінки і дитина.

Переконавшись, що у вказаній машині ніхто серйозно не постраждав, він викликав поліцію, а його дружина швидку медичну допомогу, так як пасажир їхнього авто - ОСОБА_14 при зіткненні вдарилась головою об лобове скло та виступаючі деталі салону машини.

Прибувши на місце ДТП, автомобіль ШМД забрав пасажирів обох автомобілів в лікарню, а він з іншим водієм залишився на місці події.

В ході обстеження в Яремчанській лікарні, у ОСОБА_14 було виявлено забій головного мозку, а в пасажирів з автомобіля «Mazda 6» - гематоми (синці).

В подальшому він залишив свою машину на подвір`ї будинку поруч з місцем ДТП, а сам разом з дружиною та тіткою на автомобілі свого знайомого, який прибув щоб їх забрати, поїхав додому в м.Рахів.

Приїхавши в м.Рахів, вони підвезли ОСОБА_14 до її доньки ОСОБА_17 , однак тітка стала себе погано почувати, її стан погіршився і вони відразу поїхали в Рахівську лікарню, де остання і залишилась для проходження обстеження та лікування.

Придбавши необхідні ліки для ОСОБА_14 , він з дружиною поїхав додому, оскільки лікуючий лікар тітки сказав, що все буде з нею добре.

Однак, близько 01 год. 00 хв. ночі, до нього зателефонували з лікарні і повідомили, що ОСОБА_14 померла.

Усвідомлює, що недотримавшись Правил дорожнього руху, він вчинив тяжкий злочин. Просить суд суворо його не карати, у вчиненому щиро розкаюється. Вказав, що збитки завдані потерпілій, а саме дочці покійної ОСОБА_14 - ОСОБА_17 повністю ним відшкодовано і вона не має до нього ніяких претензій. Запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Що стосується заявленного до нього цивільного позову, зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього в користь ОСОБА_7 59722 грн. 00 коп. спричиненої матеріальної шкоди та витрат, понесених останньою у зв`язку з наданням їй правничої допомоги в сумі 7500 грн. Разом з тим, розмір моральної шкоди, визначений цивільним позивачем не визнає, бо вважає його неналежним чином обґрунтованим та явно завищеним.

Зокрема, цивільним позивачем недоведено, що саме на суму 70000 грн. їй була спричинена моральна шкода, а тому в цій частині вимог цивільного позову просив суд відмовити.

Потерпіла ОСОБА_17 в судове засідання не прибула, натомість подала до суду заяву, в якій вказала, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_11 вона не має, цивільний позов заявляти не буде, при призначенні покарання покладається на розсуд суду. Також просила суд проводити розгляд даного провадження без її участі.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його вина повністю доводиться іншими зібраними по кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитана в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 03.08.2019 року близько 11 год. 00 хв. вона разом з чоловіком, кумою та сином їхали на автомобілі марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 з м.Яремче. В цей час падав дрібний дощ, однак видимість була нормальна.

Вказаним транспортним засобом керував її чоловік - ОСОБА_16 Рухаючись в с.Микуличин зі швидкістю близько 45-50 км/год., на повороті на їх смугу руху раптово виїхав бус марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316». Її чоловік ОСОБА_16 намагався уникнути зіткнення із транспортним засобом під керуванням обвинуваченого, однак це йому не вдалось і в результаті аварії їх син та кума ОСОБА_18 отримали тілесні ушкодження, а автомобіль механічні пошкодження, в зв`язку з чим ремонту не підлягав.

Також їй відомо, що в бусі обвинуваченого їхали його дружина та якась жінка, яка згодом померла внаслідок отриманого під час аварії удару.

Зазначила, що в подальшому вони за допомогою евакуатора транспортували свій автомобіль із штрафмайданчика м.Яремче до м.Луцьк, витрати на який компенсував обвинувачений ОСОБА_11 .

Підтвердила, що заявлений нею, як цивільним позивачем цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, вона підтримує в повному обсязі і просить його задоволити з підстав, наведених у ньому та зазначеній заяві.

Стягнути з ПАТ СК «Перша» в її користь завдану майнову шкоду в розмірі 99000 грн. 00 коп., що становить розмір страхової суми (ліміту відповідальності) відповідно до договору від 09.11.2018 року №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стягнути з ОСОБА_11 на її користь завдану майнову шкоду в розмірі 59722 грн. 00 коп., що становить різницю між фактичним розміром заподіяної ним майнової шкоди та сумою страхового відшкодування.

Крім того просить суд стягнути з ОСОБА_11 70000 грн. 00 коп. заподіяних їй моральних відшкодувань та 7500 грн. витрат пов`язаних із наданням правової (правничої) допомоги.

Обвинуваченого ОСОБА_11 просила суд карати згідно закону.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 щодо обставин ДТП надали суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 щодо обставин ДТП надала суду показання, аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_11 , тобто її чоловіка, який керував автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316».

Крім того вказала, що після обстеження в Яремчанській лікарні, було встановлено, що в пасажирів з автомобіля «Mazda 6» тілесних ушкоджень не було, натомість їхня тітка ОСОБА_14 отримала внаслідок ДТП забій голови. Лікар повідомив їм, що в останньої струсу мозку, переломів немає, проте наявний стресовий стан.

Близько 17 год., після оформлення ДТП, вони звільнились і вирішили їхати додому. Залишивши свою машину на подвір`ї будинку поруч з місцем ДТП, вона разом з чоловіком та ОСОБА_14 на автомобілі знайомого, який прибув щоб їх забрати, поїхали додому.

Прибувши в м.Рахів, вони завезли ОСОБА_14 до її дочки, проте в подальшому, враховуючи її стан, наявність у неї ( ОСОБА_14 ) інших сукупних хвороб вирішили доставити її в Рахівську лікарню, де останню зареєстрували та прийняли для проведення обстеження. Після цього вони з чоловіком придбали необхідні ліки для ОСОБА_14 і поїхали додому, бо лікар сказав, що все буде добре.

Десь через годину вона зателефонувала в лікарню щоб дізнатись як себе почуває ОСОБА_14 і її повідомили, що стан останньої стабільний.

Однак вночі, близько 01 год. 00 хв., до них зателефонували з лікарні і повідомили, що їх тітка ОСОБА_14 померла.

Також зазначила, що кумі ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , вона після ДТП передала десь близько 2000 грн., однак точної суми не пам`ятає. А 27.08.2019 року вона перерахувала на карту ОСОБА_7 5000 грн. 00 коп., а через деякий час, дату точно не пам`ятає - ще 5000 грн. 00 коп.

Представник цивільного відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» - ОСОБА_10 зазначила, що страхова компанія подала до суду відзив, який вона підтримує в повному обсязі. Крім того, вказала. що висновок № 125 від 13.12.2019 року не є належним і допустимим доказом, тому що експертом невірно розраховано розмір матеріальної шкоди, не врахована залишкова вартість транспортного засобу після ДТП, невірне посилання на нормативно правові акти. Експертом застосовано стару методику без внесених змін, які були актуальними на дату проведення. А ці зміни є дуже суттєвими, бо стосуються розрахунків середньої ринкової ціни транспортного засобу.

В зв`язку з порушенням методики було невірно визначено ринкову вартість транспортного засобу за величиною пробігу у відсотках.

Не зазначено джерел отримання інформації, не надано інформації, якими саме програмними модулями користувався оцінювач та чи дозволені дані модулі.

Також страхову компанію не було повідомлено, що проводиться визначення розміру матеріальної шкоди, що є прямим порушенням.

Аварійним комісаром проводилось обстеження за результатами якого було складено два звіти, а також встановлено пробіг транспортного засобу. А в аварійному сертифікаті розрахунку визначення заподіяної шкоди визначена ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження, вартість відновлюваного ремонту і встановлено, що транспортний засіб є таким, ремонт якого є недоцільним.

В другому аварійному сертифікаті - розрахунок заподіяної шкоди, ринкова вартість, вартість відновлюваного ремонту таким чином визначено розмір майнової шкоди 115055 грн. 49 коп.

В подальшому, після проведення за ухвалою суду судової транспортно-товарознавчої експертизи від 11.07.2023 року №447-Е, в судовому засіданні 13.10.2023 року представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» вказала, що страхова компанія визнає суму відшкодувань в межах ліміту страхової відповідальності з виплатою її після вступу вироку в законну силу.

Завершувати розгляд даного кримінального провадження просила без її участі.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 суду пояснив, що зміни, які були внесені до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» 21.10.2019 року не стосувалися тих пунктів методики, що необхідні для визначення вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку.

Коли він складав висновок, то брав для визначення по тексту 2005 рік, а випущений автомобіль марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 був у 2006 році.

Вважає, що незалежно від того, чи це механічна помилка у висновку, чи це помилка при визначенні вартості, це можна елементарно перерахувати взявши «Бюлетень товарознавця», однак на даний час він вже не експерт, тому робити такі розрахунки не вправі.

Вартість матеріального збитку була розрахована відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», згідно 8 розділу «Методики», а саме п.п.8.2, 8.3.

Вартість відновлюваного ремонту визначалася на підставі огляду автомобіля, фіксування цього огляду та складання ремонтної калькуляції. Він керувався «Методикою та Коментарем до методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику», яка не передбачає обов`язкове визначення утилізаційної вартості автомобіля чи вартість автомобіля після ДТП та виведення це як суми. Тому це питання ним не вирішувалось.

Вказує, що з ст.9 по ст.13 висновку є фототаблиця. З неї 5-6 фото - загальний вигляд пошкоджень транспортного засобу.

Ствердив, що сам автомобіль був пошкоджений і не заводився, панель приборів не включалася, ключ не провертався в замку запалювання, тому показник одонометра не був зафіксований.

Різниця в часі між ДТП і визначенням вартості матеріального збитку була невелика, різниця курсу валют була також незначна і це, на його думку, не вплинуло на ринкову вартість автомобіля.

Також вважає, що показник одонометра впливає на ринкову вартість автомобіля.

Автомобіль, який він оглядав має якусь залишкову вартість, однак для цього потрібне додаткове дослідження (огляд, зважування, опис, що лишилося справне). Тобто що є як металобрухт, а що ще можна використати як запчастини.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_11 в скоєнні злочину доводиться письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 04.08.2019 року з схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого у період часу з 11 год. 50 хв. до 13 год. 10 хв. у присутності понятих, на ділянці автодороги Н-09, сполученням «Мукачево-Львів», а саме по вул.М.Грушевського в с.Микуличин, Надвірнянського району (Яремчанської міської ради) Івано-Франківської області, в ході його проведення зафіксовано слідову картину ДТП, що мала місце 03.08.2019 року близько 11 год. 00 хв. за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , який керував автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.к.п.5-19);

- лікарським свідоцтвом про смерть за №70 від 05.08.2019 року, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_14 стали: набряк та ущемлення речовини головного мозку; субдуральна гематома; забій головного мозку; закрита черепно-мозкова травма (т.2 а.к.п.20);

- висновком експерта №69 від 05.09.2019 року, яким встановлено, що на основі даних судово-медичного дослідження трупа гр-ки ОСОБА_14 , додаткових методів дослідження, даних медичної документації та згідно заданих питань експерту, експерт прийшов до слідуючого висновку:

Смерть гр-ки ОСОБА_14 внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу, що ускладнилося набряком та ущемленням речовини головного мозку, який і став безпосередньою причиною її смерті.

Дана причина смерті підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа: наявністю синця чолової ділянки голови справа, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в правій лобно-тімяній ділянці, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу, забою головного мозку, набряку речовини головного мозку, також даними додаткових судово-гістологічних методів дослідження (Масивний деструктивний субарахноїдальний крововилив з поширенням в підпільний простір, затіканням в борозди, звивини та маляцією перифокальної тканини. Глибока дистрофія нейроцитів та виражений набряк речовини головного мозку. Препарат «субдуральна гематома» представлений еритромасами із свіжих та гемолізованих еритроцитів з домішками запально клітинної інфільтрації).

Згідно наданої мед. документації смерть її настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 00.50 год.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця чолової ділянки голови справа, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в правій лобно-тімяній ділянці, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу, забою головного мозку.

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з необмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення або при ударянні об такі, якими могли бути деталі салону автомобіля та вкладаються в строк події, що мала місце 03.08.2019 року.

Вище вказані тілесні пошкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і відносно до живих осіб та згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 р. п.2.1.1 відносяться до тяжких тілесних пошкоджень.

Висновок експерта №1388 судово-токсикологічного дослідження від 12.08.2019 р.: В крові не виявлено: етиловий, пропіловий, бутиоловий, аліловий спирти та їх ізомери (т.2 а.к.п.21-26);

- протоколом огляду місця події від 05.08.2019 року, яким являється земельна ділянка, що розташована в АДРЕСА_3 . Даним протоколом зафіксовано, що вона (земельна ділянка) розташована поруч з ділянкою дороги, на якій 03.08.2019 року мала місце ДТП і на ній зберігався автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із механічними пошкодженнями внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.к.п.30-31);

- висновоком експерта № СЕ-19/109/26-510ІТ/19 від 29.08.2019 року, згідно якого на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилось у стані відмови.

На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані.

Несправність (пошкодження) рульового керування автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникла під час ДТП, а саме під дією значних по величині зусиль ударного характеру в передню частину автомобіля.

Оскільки несправність (пошкодження) рульового керування яка була виявлена під час експертного огляду та дослідження автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 виникла під час ДТП, тому водій не мав можливості виявити дану несправність до відмови вищевказаної системи (т.2 а.к.п.41-45);

- висновоком експерта № СЕ-19/109/26-511ІТ/19 від 29.08.2019 року, відповідно якого на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилось у стані відмови.

На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилось у стані відмови.

Несправності (пошкодження) рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виникли під час ДТП, а саме під дією значних по величині зусиль ударного характеру в передню ліву частину автомобіля.

Оскільки несправності (пошкодження) рульового керування та робочої гальмівної системи, які були виявлені під час експертного огляду та дослідження автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 виникли під час ДТП, тому водій не мав можливості виявити дані несправності до відмови вищевказаних систем (т.2 а.к.п.47-51);

- висновоком експерта №СЕ-19/109/26-516ІТ/19 від 27.12.2019 року, яким встановлено, що зіткнення автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося на смузі, яка призначена для руху у напрямку с.Татарів Яремчанського району, та відносно елементів дороги знаходиться приблизно в районі кінцевого розташування транспортних засобів.

При первинному контактуванні поздовжні осі автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 перебували під кутом біля 160° ± 5 (т.2 а.к.п.53-59);

- висновоком експерта № 125 від 13.12.2019 року з ілюстративною таблицею та ремонтною калькуляцією до нього, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, без урахування пошкоджень, станом на момент проведення дослідження (дату оцінки) складала 166827 грн. 45 коп. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять сім грн. 45 коп.).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.08.2019 року, дорівнює його ринковій вартості та складає 166827 грн. 45 коп. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять сім грн. 45 коп.) (т.2 а.к.п.60-74);

- висновоком експерта №СЕ-19/109/13/3-144ІТ/20 від 19.02.2020 року, яким було встановлено, що максимально-допустима швидкість руху автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час проїзду заокруглення дороги, де мала місце ДТП, становить приблизно 41...50 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс із дорожнім покриттям.

В дорожньо-транспортній ситуації, яка розглядається, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.1, 12.4 та частини 1 розділу 34, (вимоги дорожньої розмітки 1.1) Правил дорожнього руху України.

У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій ОСОБА_11 , повинен був рухатися даною ділянкою дороги не перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР, із такою швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, яка при цьому не повинна перевищувати 50 км/год.

В дорожньо-транспортній ситуації, яка розглядається, водій автомобіля

марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 (в частині визначення

поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог) ПДР України.

У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій ОСОБА_16 , у відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України повинен був, з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги з швидкістю не більше 50 км/год., а з об`єктивної можливості виявлення заносу автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316» в його смугу руху, - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 ПДР України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

В діях водія автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_16 не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР України, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, були обставини пов`язані з виникненням заносу автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316» і як наслідок його виїзд на зустрічну смугу руху, на якій і відбулось зіткнення, тобто невідповідністю дій водія ОСОБА_11 вимогам п.12.1 ПДР України (т.2 а.к.п.77-82);

- висновком експерта №59 (за медичними документами) від 15.02.2020 року, згідно якого, на підставі медичної карти стаціонарного хворого №7070 Волинської ОДКЛ на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , експерт прийшов до таких підсумків: у гр. ОСОБА_20 будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено. Виставлений в наданій медичній карті стаціонарного хворого №7070 Волинської ОДКЛ діагноз: забій передньої черевної стінки» не підтверджений об`єктивними даними, а тому, не може бути врахований в даних підсумках. Згідно медичної картки Волинської ОДКЛ у ОСОБА_20 виявлений Ацетономічний синдром, що є захворюванням, а тому, не може бути врахований в даних підсумках. Оскільки, була відсутня первинна медична документація Яремчанської ЦМЛ за 03.08.2019 року, визначитись за можливі тілесні ушкодження, експерту не виявилось можливим (т.2 а.к.п.83-84);

- висновком експерта №06 (за медичними документами) від 14.01.2020 року, відповідно до якого, на підставі даних медичних документів: карти виїзду швидкої медичної допомоги №892 від 03.08.19 року КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф», догоспітального клінічного протоколу №699 КНП Яремчанської ЦМЛ, консультативного висновку спеціаліста Волинської ОКЛ, КТ головного мозку Луцької МКЛ, рентгенобстеження Луцької МКЛ, медичної карти амбулаторного хворого Острожецької РЛ, медичної карти амбулаторного хворого №17966 КП Волинської ОКЛ, на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , експерт прийшов до наступних висновків: у гр. ОСОБА_18 мала місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійної рани обличчя, травматичного крововиливу під конюктивальну оболонку лівого ока, травматичної гематоми м`яких тканин лівої половини обличчя з приводу чого була проведена медична операція (14.08.19 року - розтин та дренування підочної ділянки).

Вищевказана травма голови отримана від дії тупого твердого предмету, або удару до такого, може відповідати терміну утворення вказаному в даній постанові, і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.2 а.к.п.85-86);

- висновком експерта №04 (за медичними документами) від 14.01.2020 року, з якого вбачається, що на підставі догоспітального клінічного протоколу №704 КНП Яремчанської ЦМЛ, заключення спіральної комп`ютерної томографії Луцької МЛ, результату рентгенологічного дослідження Луцької МЛ, УЗД Луцької МДП на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , експерт прийшов до слідуючих підсумків: у гр. ОСОБА_16 будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено. Виставлений в наданому догоспітальному клінічному протоколі Яремчаснької ЦМЛ діагноз: забій пр.плечового с-бу та гр.клітки справа» не підтверджений об`єктивними даними, а тому не може бути врахований в даних підсумках (т.2 а.к.п.87-88);

- висновком експерта №03 (за медичними документами) від 14.01.2020 року, яким констатовано, що на підставі даних карти виїзду швидкої медичної допомоги №894 від 03.08.2019 року КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф», догоспітального клінічного протоколу №703 КНП Яремчанської ЦМЛ, на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , експерт прийшов до таких підсумків: у гр. ОСОБА_15 будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено. Виставлений в наданому догоспітальному клінічному протоколі Яремчанської ЦМЛ діагноз: «Травма шиї. Посттравматична цефалгія» не підтверджений об`єктивними даними, а тому не може бути врахований в даних підсумках (т.2 а.к.п.89);

- висновком експерта №05 (за медичними документами) від 14.01.2020 року, відповідно до якого на підставі догоспітального клінічного протоколу №705 КНП Яремчанської ЦМЛ, рентгендослідження Луцької МЛ, УЗД органів черевної порожнини КЗ Луцької МДП на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , експерт прийшов до наступних підсумків: у гр. ОСОБА_7 , будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено. Виставлений в наданому догоспітальному клінічному протоколі Яремчанської ЦМЛ діагноз: «Забій грудної клітки зліва», не підтверджений об`єктивними даними, а тому не може бути врахований в даних підсумках (т.2 а.к.п.90-91).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням самого обвинуваченого та свідків у даному провадженні.

В ході судового розгляду всі учасники судового засідання погодились з дослідженим судом обсягом доказів, оскільки клопотань про дослідження доказів, що не були предметом розгляду не надходило, заперечень щодо неповноти з`ясування обставин під час розгляду в умовах закінчення з`ясування обставин кримінального провадження сторони також не заявляли.

Судом розглянуті всі клопотання щодо забезпечення розгляду кримінального провадження доказами.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України докази є належними, якщо вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності до вимог ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено всі розумні сумніви.

Аналізуючи показання обвинуваченого та свідків, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими доказами та не викликають в суду сумнівів щодо їх правдивості.

Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як дії, які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 .

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п.20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризуються позитивно, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини у вчиненому, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність до нього матеріальних чи моральних претензій з боку потерпілої, думку останньої щодо призначення обвинуваченому покарання.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_11 обставин судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Рахівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян (т.1 а.к.п.88-90).

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в межах, встановлених в санкції відповідної частини даної статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 та обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства, і що є підстави звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України, а тому з урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_11 слід визначити іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_11 під час іспитового строку слід покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_11 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Суд констатує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б вказувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Крім того, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року із наступними змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пунктом 5 вказаної постанови судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч.1 ст.66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Щодо вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 додаткового покарання, визначеного у санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого, суд констатує наступне.

Як зазначено вище, згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 ст.52 КК України визначено, що додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Відповідно до ч.3 вказаної статті, штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застососвуватися як основні так і додаткові покарання.

У відповідності до ч.2 ст.69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, наведені вище пом`якшуючі його покарання обставини, суд приходить до висновку про недоцільність призначення в даному випадку ОСОБА_11 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Беручи до уваги вищенаведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Отже, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_11 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Таким чином, взявши до уваги обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, а також те, що суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України та визначивши іспитовий строк, суд приходить до висновку про можливість не обирати запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, вирішенню підлягає питання щодо скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене майно.

З даного приводу, суд констатує наступне:

Згідно ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.08.2019 року (справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/426/19) на пошкоджений автомобіль марки «Mazda-6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є громадянка ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та який 03.08.2019 року знаходився у користуванні водія ОСОБА_16 , і 04.08.2019 року був добровільно виданий вказаним водієм і доставлений на територію Яремчанського ВП Надвірняського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, з метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, було накладено арешт у вигляді заборони власнику ОСОБА_7 або особам у володінні, яких перебуватиме даний транспортний засіб, вчиняти будь-які дії (відчужувати, розпоряджатися, користуватися) щодо даного автомобіля, на час проведення необхідних експертиз, а в подальшому після проведення експертиз із забороною права відчуження та розпорядження даним транспортним засобом на весь час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Також, відповідно до ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.08.2019 року (справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/428/19) з метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, було накладено арешт на пошкоджений автомобіль марки «Мercedes-Benz» Sprinter 316, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є громадянка ОСОБА_15 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та який 03.08.2019 року знаходився у користуванні водія ОСОБА_11 і 05.08.2019 року був добровільно виданий вказаним водієм та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною власнику ОСОБА_15 або особам у володінні, яких перебуватиме даний транспортний засіб, вчиняти будь-які дії (відчужувати, розпоряджатися, користуватися) щодо даного автомобіля, на час проведення необхідних експертиз, а в подальшому після проведення експертиз із забороною права відчуження та розпорядження даним транспортним засобом на весь час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що арешт, накладений згідно ухвал слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.08.2019 року (справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/426/19 та справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/428/19) на пошкоджений автомобіль марки «Mazda-6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, а також на пошкоджений автомобіль марки «Мercedes-Benz» Sprinter 316, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, після проведення експертиз із забороною права відчуження та розпорядження даними транспортними засобами, слід повністю скасувати.

Питання щодо речових доказів належить вирішити керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Що стосується заявленого цивільним позивачем ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_11 та ПАТ «Страхова компанія «Перша» цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

До початку судового розгляду кримінального провадження від ОСОБА_7 надійшов цивільний позов, в якому вона просила:

- визнати її, ОСОБА_7 цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0000142 від 04.08.2019 року;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на її користь завдану майнову шкоду в розмірі 99000 грн. 00 коп., що становить розмір страхової суми (ліміту відповідальності) відповідно до договору від 09.11.2018 року №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- стягнути із ОСОБА_11 на її користь завдану майнову шкоду в розмірі 67827 грн. 45 коп., що становить різницю між фактичним розміром заподіяної ним майнової шкоди та сумою страхового відшкодування;

- стягнути із обвинуваченого на її користь компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 70000 грн. 00 коп., а також витрати, пов`язані із наданням правової (правничої) допомоги адвоката у кримінальному провадженні, в сумі 7500 грн. 00 коп.

Згідно ухвали суду від 09.07.2020 року, постановлено прийняти цивільний позов ОСОБА_7 до провадження та розглядати разом з кримінальним провадженням, визнати її цивільним позивачачем, а обвинуваченого ОСОБА_11 та ПАТ «Страхова компанія «Перша» - цивільними відповідачами.

В подальшому, у зв`язку з проведенням по даному кримінальному провадженні повторної судової автотоварознавчої експертизи, адвокатом ОСОБА_9 в інтресах цивільного позивача ОСОБА_7 було подано до суду заяву про уточнення раніше заявлених позовних вимог.

У даній заяві, як зазначено вище, представник цивільного позивача просить стягнути з ПАТ СК «Перша» в користь ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в розмірі 99000 грн. 00 коп., що становить розмір страхової суми (ліміту відповідальності) відповідно до договору від 09.11.2018 року №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також просить стягнути з ОСОБА_11 на її ( ОСОБА_7 ) користь завдану майнову шкоду в розмірі 59722 грн. 00 коп., що становить різницю між фактичним розміром заподіяної ним майнової шкоди та сумою страхового відшкодування, 70000 грн. 00 коп. заподіяних моральних відшкодувань та 7500 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням цивільному позивачу правової (правничої) допомоги.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність матеріальної шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових, чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалою суду від 12.01.2023 року по даному кримінальному провадженні було призначено повторну судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено ряд запитань, зокрема щодо: визначення ринкової вартості автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 19.12.2006 року випуску, на дату настання страхового випадку, вартості матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику вказаного автомобіля - ОСОБА_7 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.08.2019 року в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, вартості відновлюваного ремонту, а також встановлення залишкової вартості зазначеного пошкодженого транспортного засобу.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні висновку за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, експерт прийшов до наступних висновків:

- ринкова вартість автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 19.12.2006 року випуску, на дату настання страхового випадку складала 223729 грн. 00 коп.;

- вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної події, що мала місце 03.08.2019 року, становить 437709 грн. 08 коп.;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 19.12.2006 року випуску - ОСОБА_7 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.08.2019 року в с.Микуличин, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, на дату настання страхового випадку становить 223729 грн. 00 коп.;

- залишкова вартість автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної події, що мала місце 03.08.2019 року, складає 65007 грн. 00 коп. (т.3 а.к.п.13-32).

Отже, як достовірно з`ясовано судом, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_11 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, цивільному позивачу ОСОБА_7 було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 158722 грн. 00 коп., що становить різницю між ринковою вартістю та залишковою вартістю належного їй автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної події, що мала місце 03.08.2019 року.

Разом з тим, судом перевірено, що відповідно до полісу №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.11.2018 року, власником автомобіля марки «Мercedes-Benz» Sprinter 316, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_15 , яким керував водій (обвинувачений) ОСОБА_11 , було застраховано цивільно-правову відповідальність згідно із законом України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у Закарпатській дирекції ПАТ «Страхова компанія «Перша», і відповідно до п.п.4, 5 вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн. 00 коп., розмір франшизи становить 1000 грн. 00 коп.

Як закріплено ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, відзив представника ПАТ СК «Перша» на цивільний позов, враховуючи вимоги норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно, із ПАТ СК «Перша» в користь ОСОБА_7 слід стягнути завдану майнову шкоду в розмірі 99000 грн. 00 коп., що становить розмір страхової суми (ліміту відповідальності) відповідно до договору від 09.11.2018 року №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь цивільного позивача необхідно стягнути завдану останній майнову шкоду в розмірі 59722 грн. 00 коп., що становить різницю між фактичним розміром заподіяної ним майнової шкоди та сумою страхового відшкодування.

Відносно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 в користь цивільного позивача ОСОБА_7 моральної шкоди, суд констатує наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 вказаної статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В пунктах 5, 7, 9 даної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини кримінального провадження, судом з`ясовано, що заподіяна ОСОБА_7 неправомірними діями ОСОБА_11 моральна шкода полягає у спричиненні їй немайнових втрат, оскільки у зв`язку з отриманням внаслідок ДТП її п`ятирічним сином ОСОБА_21 тілесних ушкоджень, у періоду часу з 07.08.2019 року по 12.08.2019 року цивільний позивач змушена була разом із дитиною перебувати на стаціонарному лікуванні у КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання», а в подальшому - на амбулаторному, що потягнуло негативні зміни у її житті.

Зокрема, цивільний позивач посилається на те, що щоденні думки про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання.

Також, як з`ясовано судом, відсутність впродовж чотирьох років у користуванні ОСОБА_7 та її сім`ї власного автомобіля, зумовило значне порушення її звичного життя, призвело до істотних змін його ритму, що виразилося у негативній суттєвій зміні сталого розпорядку сім`ї, у тому числі під час доставлення неповнолітньої дитини до дошкільного навчального закладу, медичних установ, прибуття на роботу, відвідування батьків та родичів, які проживають у інших населених пунктах, неможливості у вихідні дні відвідування звичних місць відпочинку та проведення дозвілля.

Водночас наведене, призвело і до додаткових фінансових витрат, пов`язаних із необхідністю користування послугами «таксі», оплатою проїзду у громадському транспорті усіма членами сім`ї, а у випадках недостатності коштів - відмови від задоволення цих потреб.

Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задоволити частково та стягнути з обвинуваченого на її користь 30000 грн. 00 коп. моральних відшкодувань.

Крім того, згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що витрати цивільного позивача ОСОБА_7 на правничу допомогу склали суму в розмірі 7500 грн. 00 коп., яка стороною захисту не заперечується.

Таким чином, процесуальні витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги цивільному позивачу слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 і стягнути з нього на користь ОСОБА_7 7500 грн. 00 коп. за вказану правову допомогу, оскільки її надання було зумовлено розглядом кримінального провадження щодо вчиненого ним (обвинуваченим) кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 174, 369, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Застосувати до ОСОБА_11 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України під час іспитового строку покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в користь держави 8164 грн. 52 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу», висновок експерта №СЕ-19/109/26-510ІТ/19 від 29.08.2019 року, вартістю 1256 грн. 08 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу», висновок експерта №СЕ-19/109/26-511ІТ/19 від 29.08.2019 року, вартістю 1256 грн. 08 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно трасологічні дослідження», висновок експерта №СЕ-19/109/26-516ІТ/19 від 27.12.2019 року, вартістю 2198 грн. 14 коп.; судової автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», висновок експерта № 125 від 13.12.2019 року, вартістю 2512 грн. 16 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП», висновок експерта №СЕ-19/109/13/3-144ІТ/20 від 19.02.2020 року, вартістю 942 грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в користь держави 10754 грн. 10 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні повторної судової автотоварознавчої експертизи, висновок експерта № 447-Е від 11.07.2023 року.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.08.2019 року (справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/426/19) на пошкоджений автомобіль марки «Mazda-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, після проведення експертиз із забороною права відчуження та розпорядження даним транспортним засобом скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.08.2019 року (справа №354/647/19, провадження №1-кс/354/428/19) на пошкоджений автомобіль марки «Мercedes-Benz» Sprinter 316, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, після проведення експертиз із забороною права відчуження та розпорядження даним транспортним засобом скасувати.

Речовий доказ: пошкоджений автомобіль марки «Mazda-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, який після проведення необхідних експертиз передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після набрання даним вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_7 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_4 .

Речовий доказ: пошкоджений автомобіль марки «Мercedes-Benz» Sprinter 316, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, який після проведення необхідних експертиз передано на відповідальне зберігання ОСОБА_15 , після набрання даним вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_15 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_11 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Фізкультури, 30, 03150, на користь ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 00 коп. майнової шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_7 внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000142 від 04.08.2019 року, що становить розмір страхової суми (ліміту відповідальності) відповідно до договору від 09.11.2018 року №АМ/6561472 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 59722 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої цивільному позивачу ОСОБА_7 внаслідок вчинення ним злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000142 від 04.08.2019 року, що становить різницю між фактичним розміром заподіяної майнової шкоди та сумою страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральних відшкодувань, спричинених цивільному позивачу ОСОБА_7 внаслідок вчинення ним злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по кримінальному провадженні №0000142 від 04.08.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги.

В решті вимог цивільного позову ОСОБА_7 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_11 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1