Справа №295/692/24
УХВАЛА

щодо накладення арешту

16.01.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000021 від 14.01.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

15.01.2024 р. дізнавач за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12.08.2023 р. на ім`я ОСОБА_5 , яке було вилучено в ході його затримання 14.01.2024 р.

Згідно клопотання 14.01.2024 р. о 12:51 год на автодорозі сполученням Житомир-Чернівці, на блок - посту в АДРЕСА_1 , працівниками поліції зупинено автомобіль під керуванням військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на закону вимогу працівників поліції надав посвідчення водія, під час перевірки якого виявлено ознаки підробки.

В ході затримання ОСОБА_5 дане посвідчення було вилучене, постановою дізнавача ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській 14.01.2024 р. визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, дізнавач посилається на потребу в збереженні речового доказу та проведенні експертного дослідження.

ІІ Процедура та позиції сторін

Дізнавач ОСОБА_3 в клопотанні просить розгляд справи проводити без його участі.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Неявка дізнавача і володільця майна в судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання з огляду на приписи ч. 1 ст. 172 КПК України.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні дізнавачів ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000021, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом використання ОСОБА_5 завідомо підробленого посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Обставини, викладені дізнавачем в клопотанні, підтверджуються копіями документів з матеріалів кримінального провадження, які долучені до нього.

Відповідно до постанови дізнавача від 14.01.2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12.08.2023 р. на ім`я ОСОБА_5 , визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000021.

Беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що посвідчення, на яке просить накласти арешт дізнавач, відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні, може містити на собі сліди підроблення, за участі якого необхідно провести судову експертизу, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, а тому існує потреба в забезпеченні його збереження, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12.08.2023 р. на ім`я ОСОБА_5 , заборонивши володіння, користування та розпорядження ним.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її складення.

Слідчий суддя ОСОБА_1