Провадження № 1-кп/243/450/2024
Справа № 243/327/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000003 від 01 січня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу чт. 89 КК Украъни,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2013 по справі №2/243/3123/2013 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2013 року, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Будучи обізнаним про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_3 , будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період виникнення заборгованості, а саме з грудня 2021 року по січень 2024 року аліменти не сплачував, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй дитині не надавав.

Окрім того, за період виникнення заборгованості зі сплати аліментів, а саме з 01 грудня 2021 по 31 грудня 2023 року ОСОБА_3 офіційно не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, до центру зайнятості населення не звертався, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїм дітям не надавав, однак отримував певний дохід від тимчасових неофіційних робіт.

Не маючи обмежень щодо фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, а також будучи обізнаним про необхідність виконання свого обов`язку зі сплати аліментів та можливості настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 31 грудня 2023 року в розмірі 110 545 гривень, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 01 січня 2024 року до ЄРДР за № 0000003, між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 12 січня 2024 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін. За умовами даної угоди сторони домовились:

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та невідкладно з`являтись за викликом слідчого, прокурора або суду;

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода була складена добровільно, у його присутності, та не порушує прав підзахисного.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, до суду було надано заяву про розгляд справи без її участі. Крім того в судовому засіданні була досліджена заява потерпілої, яка надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також суд переконався, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо кримінального проступку, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, а також вимогам КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними. Потерпіла безумовно погодилася на укладення угоди про визнання винуватості.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 12 січня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді 100 годин громадських робіт, потерпілою у справі погоджено укладення цієї угоди, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), обумовлене угодою про визнання винуватості.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 12 січня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000003 від 01 січня 2024 року - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100(ста) годин громадських робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та не обиралися.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1