УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000698 від 24.06.2023, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого 27.05.2002 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, 23.06.2006 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі, 18.12.2013 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років і 6 місяців позбавлення волі,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ

05 жовтня 2023 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з Володимирської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.08.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків. Надалі строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено ухвалою слідчого судді від 03.10.2023 на строк 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів для існування, неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів пов`язаних із збутом наркотичних засобів, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, з метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних злочинів. Все це, на думку прокурора, свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває на стадії підготовчого судового провадження і на цій стадії суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

У даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Суд вважає, що ризики, існування яких стало підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує у разі визнання винуватим. Перебуваючи на волі він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Не маючи постійного законного джерела прибутку, будучи раніше судимою особою за вчинення аналогічних злочинів, обвинувачений може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого, на теперішній час необхідний для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Даних, які б безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для його тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою суд вважає необхідним задовольнити.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме, у розмірі 187 880,00 гривень.

Керуючись ст.ст.177,183, 314, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», на строк 60 днів, тобто до 26 січня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 187 880,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області: , депозитний рахунок UA0002504 , банк ДКСУ м. Київ МФО 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом дії ухвали внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із місця свого проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 28.11.2023. Повний текст ухвали складений 30.11.2023.

Головуючий ОСОБА_1