ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року про продовження застосування примусового заходу медичного характеру, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6

особи, щодо якої застосовані примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, відносно ОСОБА_5 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про призначення комплексних комісійних судово-психіатричної та судово-медичної експертиз відносно ОСОБА_5 , про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволення заяви представника закладу.

В обґрунтовування зазначає, що станом на 20 березня 2022 року не існувало жодного судового рішення про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , а отже саме з цієї дати, ОСОБА_5 мав би бути виписаний з психіатричного закладу та звільнений.

Окрім цього вказує, що лікування у ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» для ОСОБА_5 є неефективним, оскільки починаючи з 16 листопада 2016 року на даний час, тобто шість років три місяці жодних позитивних результатів не дало. Таке лікування може продовжуватись ще невизначений період часу, що продовжує правову невизначеність та свавілля, адже мова йде про фундаментальні права інваліда другої групи. Також вказує на загрозу для життя ОСОБА_5 внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 19 січня 2022 року вже визнав, що кримінально-правова кваліфікація діяння ОСОБА_5 була помилковою і в його діяннях відсутній склад цього кримінального правопорушення, то з цього слідує, що не існувало жодної необхідності в тому, щоб тримати хвору людину, інваліда ІІ групи недієздатного ОСОБА_5 у медичному закладі з надання психіатричної допомоги суворого нагляду. Крім того, важливим є і те, що у справі досі не існує жодного доказу, який би доводив вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Вказує, що самостійно сторона захисту не має можливості провести незалежний огляд ОСОБА_5 , а тому вказане зумовлює необхідність призначення судом судової психіатричної та медичної експертизи ОСОБА_5 .

Заслухавши особу, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_5 , його захисника та законного представника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, які вважав за необхідне відмовити в задоволенні апеляції та залишити ухвалу суду без змін, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з яких вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначеного ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, відносно ОСОБА_5 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 1113 від 08 листопада 2023 року, ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного закладу із суворим наглядом, з огляду, зокрема на діагноз останнього: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту.

Вказаний висновок суду є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд прийняв зазначене рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує необхідність продовження застосованих до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Висновок комісії лікарів-психіатрів № 1113 від 08 листопада 2023 року містить як висновок про необхідність продовження щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, так і докладне його мотивування.

Даний висновок містить усі необхідні реквізити та медичні дані, зокрема анамнез життя та психічної хвороби ОСОБА_5 , динаміку його стану у цьому закладі охорони здоров`я, дані психологічного дослідження, відомості про соматичний, неврологічний стан, клінічні лабораторні дослідження особи, що були враховані комісією лікарів - психіатрів, у зв`язку з чим доводи захисника стосовно того, що висновок комісії лікарів-психіатрів не може свідчити про особливу небезпеку ОСОБА_5 для оточуючих, не є слушними.

Суд першої інстанції також на законних підставах відмовив адвокату ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про призначення заявлених експертиз ОСОБА_5 , оскільки з дослідженого висновку слідує, що будь-які дані, які б свідчили про необхідність проведення додаткових досліджень або неналежного виконання лікувальним закладом своїх професійних обов`язків, не було встановлено, а отже такі клопотання також є передчасними.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в тій частині, що ОСОБА_5 незаконно утримується в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, не є слушними, оскільки ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2016 року до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, які в подальшому у відповідності до термінів та положень ст. 95 КК України та Закону України Про психіатричну допомогу неодноразово продовжувалися ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Що стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_5 незаконно перебуває в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, то слід зазначити, що згідно повідомлення судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_9 від 16 березня 2022 року, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану виникла об`єктивна неможливості направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1 000204, за обвинуваченням ОСОБА_5 до Дніпровського апеляційного суду, що, відповідно, унеможливлює розгляд цим судом питання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України (в редакції Закону України № 2111-ІХ від 03 березня 2022 року) раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід згідно Постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року слід вважати продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Таким чином, перебування ОСОБА_5 в умовах Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», не є свавільним.

За наведених обставин, відсутні підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року про продовження застосування примусового заходу медичного характеру, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4