КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000882 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сщ. Погребище Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 13.07.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3472/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимою, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову скоїла умисний злочин, за таких обставин.

Так, 05.02.2023 приблизно о 17 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 1301», що розташований по вул. Г. Потапова, 2 у м. Києві, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, викрала чуже майно на загальну суму 387 грн. 44 коп. (без урахування ПДВ), яке належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 , усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-Маркет», з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 05.02.2023 приблизно о 17 год. 10 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 1301», що розташований по вул. Г. Потапова, 2 у м. Києві, проходячи вздовж торгівельних рядів, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяла з полиці товар, який належить ТОВ «АТБ?Маркет», а саме: - кава Jacobs Monarch розчинна 425 г, штрих-код 928, в кількості 1 шт., на загальну суму 387 грн. 44 коп. (без урахування ПДВ), який сховала у внутрішню кишеню власної куртки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого викрадення та особистого збагачення, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення умислу до кінця, ОСОБА_7 , разом з неоплаченим товаром, перетнула лінію кас та направилася до виходу з вказаного магазину та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 07.02.2023 приблизно о 12 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г.Барського, 1 у м. Києві, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, викрала чуже майно на загальну суму 782 грн. 84 коп. (без урахування ПДВ), яке належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-Маркет», з метою обернення на свою користь та особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 07.02.2023 приблизно о 12 год. 15 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г. Барського, 2 у м. Києві, проходячи вздовж торгівельних рядів, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяла з полиці товар, який належить ТОВ «АТБ?Маркет», а саме: - кава Jacobs Monarch розчинна 425 г, штрих-код 928, в кількості 2 шт., на загальну суму 782 грн. 84 коп. (без урахування ПДВ), який сховала у внутрішню кишеню власної куртки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого викрадення та особистого збагачення, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення умислу до кінця ОСОБА_7 , разом з неоплаченим товаром, перетнула лінію кас та направилася до виходу з вказаного магазину та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 11.02.2023 приблизно о 12 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г. Барського, 1 у м. Києві, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, викрала чуже майно на загальну суму 1210 грн. 74 коп. (без урахування ПДВ), яке належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-Маркет», з метою обернення на свою користь та особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 07.02.2023 приблизно о 12 год. 15 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г. Барського, 1 у м. Києві, проходячи вздовж торгівельних рядів, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяла з полиці товар, який належить ТОВ «АТБ?Маркет», а саме: - кава Jacobs Monarch розчинна 425 г, штрих-код 928, в кількості 3 шт., на загальну суму 1 210 грн. 74 коп. (без урахування ПДВ), який сховала у внутрішню кишеню власної куртки.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого викрадення та особистого збагачення, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення умислу до кінця ОСОБА_7 , разом з неоплаченим товаром, перетнула лінію кас та направилася до виходу з вказаного магазину та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 14.02.2023 приблизно о 16 год. 11 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г. Барського, 1 у м. Києві, в умовах воєнного стану, намагалася повторно, таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «АТБ?Маркет», на загальну суму 782 грн. 84 коп. (без урахування ПДВ), однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 14.02.2023 приблизно о 16 год. 11 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти - 933», що розташований по вул. Г. Барського, 1 у м. Києві, проходячи вздовж торгівельних рядів, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяла з полиці товар, який належить ТОВ «АТБ?Маркет», а саме: - кава Jacobs Monarch розчинна 425 г, штрих-код 928, в кількості 2 шт., на загальну суму 782 грн. 84 коп. (без урахування ПДВ), який сховала у внутрішню кишеню власної куртки.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого викрадення та особистого збагачення, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення умислу до кінця ОСОБА_7 , разом з неоплаченим товаром, перетнула лінію кас та направилася до виходу з вказаного магазину, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита та затримана працівниками охорони магазину «Продукти - 933».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить його змінити, застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі в межах санкції статті у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від реального відбуття покарання, встановивши іспитовий строк на розсуд суду, та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 визнано як пом`якшуючі обставини, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено. Однак, за вказаних обставин, суд не знайшов підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, тобто нижче ніж 5 років позбавлення волі за один епізод незакінченого злочину, чим припустився помилки.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена має місце реєстрації та проживання в Україні, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що предметом злочинів є виключно продукти харчування та загальна сума в грошовому еквіваленті продуктів харчування, які викрала та намагалася викрасти обвинувачена, не становлять значної величини.

Таким чином, вважає, що з урахуванням існування кількох обставин, відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності місця реєстрації та проживання в Україні, відсутності перебування на обліках у лікаря-психіатра та нарколога, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, та з урахуванням того, що фактично предметом злочинів були виключно продукти харчування та загальна сума в грошовому еквіваленті продуктів харчування, які викрала та намагалася викрасти обвинувачена, не становлять значної величини, а також тієї обставини, що обвинувачена ще й фактично сприяла розкриттю злочинів, які вчинила до свого викриття та затримання, та вчинення яких для органу досудового розслідування та суду без такого сприяння обвинуваченої не було очевидним, наявні всі підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за один епізод незакінченого злочину, та призначення мінімального покарання в межах санкції матеріального закону за ч. 4 ст. 185 КК України, а також і звільнення її від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст. 75 КК України, та поклавши на обвинувачену обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи обізнаною про перебування на розгляді в апеляційному суді апеляційної скарги її захисника ОСОБА_6 , до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавала, що свідчить про свідоме небажання обвинуваченої брати участь в апеляційному розгляді, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що її неявка не перешкоджає проведенню розгляду, адже її участь не є обов`язковою, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Що стосується покарання, то, всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 65, 68 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, а також ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні, а також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка незаміжня, не працює, має місце реєстрації у Вінницькій області та проживання у Київській області, пільгами не користується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів психіатр та нарколога, раніше судима, покарання відбула. Належним чином при цьому враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій - щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, та відсутність таких обставин, які його обтяжують.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, тобто наближеному до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, що за своїм видом і розміром не лише відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, але і є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та її особі, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянта про суворість призначеного ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Вимоги захисника щодо урахування існування кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявності у неї місця реєстрації та проживання в Україні, а на утриманні двох неповнолітніх дітей, і того, що фактично предметом злочинів були виключно продукти харчування та загальна сума в грошовому еквіваленті продуктів харчування, які викрала та намагалася викрасти обвинувачена, не становлять значної величини, а також тієї обставини, що обвинувачена ще й фактично сприяла розкриттю злочинів, які вчинила до свого викриття та затримання, та вчинення яких для органу досудового розслідування та суду без такого сприяння обвинуваченої не було очевидним, як підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за один епізод незакінченого злочину, та призначення мінімального покарання в межах санкції матеріального закону за ч. 4 ст. 185 КК України, а також і звільнення її від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, не можуть бути задоволені, оскількивони, на переконання колегії суддів, не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, та давали б підстави для висновку для такого пом`якшення призначеного обвинуваченій судом покарання як за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, так і за ч. 4 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі в межах санкції статті, та можливість її виправлення без ізоляції від суспільства в умовах застосування положень ст. 75 КК України, зважаючи як на конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 декількох кримінальних правопорушень, що становлять собою три епізоди закінчених тяжких злочинів проти власності і одного епізоду такого ж злочину, який не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, а виключно внаслідок її викриття та затримання працівниками охорони магазину, що предметом злочинів не були такі продукти харчування, які є життєво необхідними, а в кожному випадку це була розчинна кава в різній кількості, її відношення до скоєного, невжиття нею заходів для пошуку законного джерела доходів, а обрання такого виключно шляхом вчинення корисливих злочинів, інаведені вище дані про її особу, з яких слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судима та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, після відбуття реального терміну покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила нові умисні кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про її стійку антисоціальну спрямованість, небажання стати на шлях виправлення та те, що попередньо застосована міра реального покарання не мала досягнення його мети, так і те, що наявність у ОСОБА_7 на утриманні двох малолітніх дітей в даному випадку не стали для неї стримуючим фактором для ведення законослухняного способу життя.

Інших доводів на обґрунтування необхідності пом`якшення призначеного судом покарання в апеляційній скарзі захисника не наведено, як не було наведено таких доводів і стороною захисту під час апеляційного розгляду.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3