КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000590 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, останній раз: 31.12.2021 року вироком Голосіївського зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 02.11.2022 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 діючи умисно, без визначених на те законом підстав та без дозволу власників шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану переліз на територію приватного домоволодіння громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував деякий час.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_5 , скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що стороною обвинувачення не надано суду переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Зокрема, як зазначає апелянт, згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_5 , 02.11.2022 року приблизно о 13:00 год. незаконно перебував за адресою: АДРЕСА_2 , на території домоволодіння потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Натомість, стороною обвинувачення не надано будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження даного висновку, судом також ця обставина не була встановлена.

Як далі зазначає захисник у своїй скарзі, висновок суду про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується належними, допустимими та беззаперечними доказами, не відповідає дійсності і зводиться лише до припущень, оскільки в їх основу покладено лише показання потерпілих, які є зацікавленими особами, натомість жодного прямого і беззаперечного доказу, який би підтверджував вину обвинуваченого, як вважає захисник, матеріали справи не містять.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі, сторона захисту зауважує, що прокурор не виконав вимогу, визначену приписами норми ч. 6 ст. 301 КПК України, а тому допущення судом відомостей, що містяться в них як докази, і розгляд справи на їх підставі є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 .

Також не може вважатися допустимим доказом DVD-R диск, який містить копію відеозапису протиправних дій ОСОБА_5 , здійснений потерпілою ОСОБА_9 , оскільки він не є процесуальним джерелом доказів у кримінальних провадженнях про кримінальні проступки.

Таким чином, на думку захисника, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки жоден доказ, на який послався суд в оскаржуваному вироку, не підтверджує факт вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України безпосередньо ОСОБА_5 .

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять залишити вказану скаргу без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року у справі № 372/3820/22, - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора та потерпілого, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просили залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Незважаючи на доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення суду не було надано переконливих доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина останнього доведена сукупністю зібраних по справі доказів, які, з урахуванням їх достатності та взаємозв'язку, дозволили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Зокрема, крім показань потерпілої ОСОБА_9 , яка була безпосереднім очевидцем того, як її сусід ОСОБА_5 переліз через паркан до неї у двір та показань її чоловіка ОСОБА_8 , якому, зі слів дружини, стало відомо про те, що сусід, без дозволу, через паркан, проник на територію їхнього подвір`я, де відром відлупцював їх собаку, вина ОСОБА_5 підтверджується також іншими доказами, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, а саме: протоколом огляду місця події; відеозаписом з мобільного телефону марки MIUI Global 12.0.13, належного потерпілій ОСОБА_9 , записаним на DVD-Rдиск ємністю 4,7 Gb та наданим нею дізнавачу у цьому кримінальному провадженні; протоколом слідчого експерименту від 03.12.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому, суд першої інстанції не тільки навів у вироку зміст наведених вище доказів, а й надав кожному з цих доказів відповідну правову оцінку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності.

Більш того, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції навів у вироку ґрунтовні мотиви того, чому він взяв до уваги докази сторони обвинувачення та відкинув доводи сторони захисту щодо їх неналежності та недопустимості.

У зв`язку з цим, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що вирок суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

По-перше, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, крім неналежності та недопустимості доказів, якими підтверджуються встановлені судом першої інстанції обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, не наведено будь-яких переконливих даних, які б, у відповідності до положень, передбачених ч. 1 ст. 411 КПК України, дозволили зробити висновок про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

По-друге, як вбачається з матеріалів судової справи, під час закінчення дізнання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не було допущено порушень вимог глави 25 КПК України, які б, у відповідності до вимог ст. 87 КПК України, могли служити підставами для визнання зібраних під час дізнання доказів недопустимими.

При цьому, клопотання сторони захисту під судового розгляду щодо визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими були ретельно перевірені судом першої інстанції та отримали відповідну правову оцінку в оскаржуваному судовому рішенні.

По-третє, доводи сторони захисту про те, ще прокурор не виконав вимог, передбачених приписами ч. 5, а не ч. 6, як помилково зазначено у скарзі, ст. 301 КПК України щодо надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а тому допущення судом відомостей, що містяться у них як доказів, і розгляд справи на їх підставі є порушенням права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист, спростовуються протоколом про надання матеріалів дізнання від 12 грудня 2022 року (а.с. 106), з якого вбачається, що ОСОБА_5 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 в службовому кабінеті Обухівської окружної прокуратури Київської області, отримав копії матеріалів дізнання, що підтверджується особистими підписами підозрюваного та його захисника.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року, ухваленого щодо ОСОБА_5 , оскільки вважає даний вирок законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Призначене ОСОБА_5 судом покарання також відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

З огляду на вищенаведене, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним постановити рішення, яким вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 372/3820/22

Номер провадження : 11-кп/824/3817/2023

Категорія : ч. 1 ст. 162 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1