Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8734/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №296/8734/18 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25.09.2023 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна Новосілківського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , (документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області 28 лютого 2011 року),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.2583, ч.2 ст.260 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.2583, ч.2 ст.260 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.2583 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч.2 ст.260 КК України - 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обраховано з дати його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення на досудовому слідстві судової експертизи в сумі 2860 грн. 00 коп. - на користь держави.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , не сприймаючи державну владу України, підтримуючи злочинні наміри діючої на території Донецької області терористичної організації «Донецька Народна Республіка» (далі - «ДНР»), будучи обізнаним про її протиправну діяльність, добровільно вступив до її підрозділів та брав активну участь в її діяльності за наступних обставин.

Так, керівниками терористичних груп, що діяли на території окремих районів Донецької області, 7 квітня 2014 року з метою продовження здійснення терористичної діяльності шляхом об`єднання даних груп у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинну організацію «Донецька Народна Республіка», яка, відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною, та видано «Акт про проголошення державної самостійності «Донецької Народної Республіки».

Для реалізації загального злочинного умислу, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України шляхом відокремлення від України території Донецької області на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у складі терористичної організації «ДНР» утворено так звані «політичний» та «силовий» блоки. Терористична організація «ДНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників «політичного» та «силового» блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. Учасники «ДНР» займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, вбивством громадян та інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

На виконання загального злочинного умислу учасники терористичної організації «ДНР» на території окремих районів Донецької області вчинили збройні напади на установи органів місцевого самоврядування, будівлі правоохоронних та інших державних органів, захопивши їх, та взяли під контроль зазначені території.

З метою захисту територіальної цілісності України 13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію (далі - АТО).

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБ України № 33/6/9 від 7 жовтня 2014 року районами проведення АТО визначено території Донецької та Луганської областей. До проведення АТО, згідно зі ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучено підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та інших суб`єктів боротьби з тероризмом.

Наказом Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» з 14 год. 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил (далі - ООС) із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил.

На учасників «силового» блоку терористичної організації «ДНР» (не передбачених законом збройних та воєнізованих формувань), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються, зокрема, наступні обов`язки:

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою забезпечення власної злочинної діяльності та протидії діяльності осіб, задіяних у проведенні АТО та ООС;

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО та ООС;

- вербування нових учасників до складу не передбачених законом збройних формувань «ДНР» та керівництво їх діями.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі, відображені у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року за №106-VІІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22 липня 2014 року за №1597-VII, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року за №337-VІІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22 липня 2014 року за №1596-VII, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 4 лютого 2015 року за №145-VІІІ, Законі України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року за №2268-VІІІ.

У березні 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР», став її учасником, вступивши до лав її структурного підрозділу - «1-а окрема батальйонно-тактична група «Сомалі» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» («військова частина НОМЕР_2 »), яка в подальшому перейменована в «Окремий мотострілецький гвардійський (штурмовий) «Іловайський» батальйон 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» («військова частина НОМЕР_3 », далі - ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Водночас установлено, що не передбачене законом збройне формування - ОШБ «Сомалі» має організовану структуру військового типу з притаманними їй ознаками, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; у ньому проводиться військова, стройова та фізична підготовка; її учасники незаконно мають на озброєнні придатні для використання вогнепальну зброю, вибухівку, мають у користуванні тяжке військове озброєння, а саме: танки, бойові броньовані машини різних типів та видів, важку артилерію, самохідні артилерійські установки та інше.

Учасникам вказаного не передбаченого законом збройного формування присвоюються військові звання та вони призначаються на військові посади.

За ОШБ «Сомалі» закріплено окремі знаки розрізнення, бойовий прапор, бланки, печатки, військові квитки.

До складу структурного підрозділу терористичної організації «ДНР» - ОШБ «Сомалі» входять підрозділи військового типу, зокрема: штаб, механізована рота, танкова рота, мотострілкова рота, гаубично-артилерійська група, мінометна батарея, розвідувальний взвод, гранатометний взвод, інженерно-саперний взвод, медичний взвод, взвод зв`язку, взвод забезпечення.

Керівниками вказаного не передбаченого законом збройного формування визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, які полягають в збройному опорі правоохоронним органам України і Збройним Силам України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєнні інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

ОСОБА_8 в період з березня 2016 року по час затвердження обвинувального акту, будучи учасником не передбаченого законом збройного формування - ОШБ «Сомалі», перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, здійснював збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО та операції об`єднаних сил.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, а своїм рішенням закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 . Звертає увагу, що судом при оцінці показань свідків та при дослідженні письмових доказів зроблено висновок про достатність доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 258-3 та ч.2 ст. 260 КК України, однак такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які поза розумним сумнівом не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень. Зокрема, досліджені судом протоколи за результатами проведення негласного оперативно-розшукового заходу від 25.10.2017, 15.11.2017, 26.04.2018, 27.07.2018 з додатками (оптичними дисками), згідно з якими, на переконання суду, ОСОБА_8 перебуває у м. Донецьк та розмовляє з бойовиками з незаконного збройного формування «Сомалі» та з іншими особами, якими нібито підтверджується його участь в незаконному збройному формуванні, терористичній організації, не доводять участі ОСОБА_8 в незаконному збройному формуванні, терористичній організації, оскільки в ході досудового розслідування кримінального провадження не відбирались зразки голосу ОСОБА_8 , не призначалась та не проводилась фоноскопічна експертиза. Крім того, висновок експерта про проведення портретної експертизи №1/3-159 від 06.06.2018 не доводить участі ОСОБА_8 в незаконному збройному формуванні, терористичній організації, оскільки в ході досудового розслідування в ОСОБА_8 не вилучались предмети, зовні схожі на вогнепальну зброю, щодо зазначених предметів не призначалась та не проводилась експертиза зброї, відтак в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які поза розумним сумнівом доводять, що вказані предмети є вогнепальною зброєю, а не муляжем або предметами для відстрілу метальних снарядів несмертельної дії (як наприклад, таких, що є лише візуальною копією вогнепальної зброї та використовуються в іграх, таких як наприклад «страйкбол»). В свою чергу, протоколи пред`явлення особи для впізнання за голосом від 13.03.2018 за участю ОСОБА_9 теж не доводять того, що на прослуханих аудіозаписах наявний саме голос ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_9 за фахом не є експертом в галузі досліджень зразків голосу, відтак результати проведення вказаної слідчої дії не можуть бути об`єктивними. Крім того, показання свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 11.07.2018 за участю ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2018 за участю ОСОБА_11 та протокол пред`явлення для впізнання від 25.04.2018 за участю свідка ОСОБА_12 теж не доводять поза розумним сумнівом участі ОСОБА_8 в незаконному збройному формуванні, терористичній організації, оскільки ОСОБА_8 цілком міг розповідати зазначеним особам нібито про його участь у «Збройних силах ДНР», а саме в підрозділі «Сомалі», не будучи учасником вказаного незаконного збройного формування, терористичної організації, а з будь-якою іншою метою, наприклад задля підвищення свого авторитету серед друзів та знайомих, чого стороною обвинувачення в суді спростовано не було. Також, досліджені судом протоколи огляду відеоматеріалів в мережі «Інтернет» разом з додатками (оптичними дисками) лише доводять той факт, що «ДНР» є терористичною організацією, а «Збройні сили ДНР», у тому числі й підрозділ «Сомалі», є незаконними збройними формуваннями, однак, вказані документи жодним чином не доводять саме участі ОСОБА_8 в зазначених незаконних збройних формуваннях та терористичній організації. Підсумовуючи наведене, вважає, що визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.2583 та ч.2 ст.260 КК України при не встановленні достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати, та за наявності висловленого стороною захисту та не спростованого стороною обвинувачення розумного сумніву винуватості ОСОБА_8 , суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а саме приписи ст.ст.17, 92 та п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення прокурора проти задоволення апеляційних вимог захисника, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно, повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч.1 ст.297-1, ч.3 ст.323 КПК України).

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суд першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, а саме в участі у терористичній організації та у діяльності не передбаченого законом збройного формування, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України.

Зокрема, встановлені судом першої інстанції обставини злочинів підтверджуються наведеними у вироку даними:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні у режимі відеоконференції показав, що з обвинуваченим ОСОБА_8 познайомився у 2012 році, оскільки разом навчались у навчальному закладі. Йому (свідку) відомо, що ОСОБА_8 у 2017 році пішов з навчання та поступив на військову службу у «Збройних силах ДНР», як розповідав йому сам обвинувачений він (обвинувачений) займав посаду командира взводу підрозділу «Сомалі». Під час їх спілкування за мобільним зв`язком ОСОБА_8 користувався номером мобільного телефону НОМЕР_4 . Він з обвинуваченим у соціальних мережах не спілкувався.

Також свідок показав, що під час пред`явлення йому для впізнання фотознімків він на одному з них впізнав ОСОБА_8 , який розповідав йому про свою участь у підрозділі ОШБ «Сомалі» «ДНР»;

- протоколами за результатами проведення негласного оперативно-розшукового заходу від 25.10.2017 року, 15.11.2017 року, 26.04.2018 року, 27.07.2018 року з додатками дисками, згідно яких вбачається, що ОСОБА_8 перебуває у м. Донецьк та розмовляє з бойовиками з незаконного збройного формування «Сомалі», та зафіксовано розмови ОСОБА_8 з іншими особами, якими підтверджується його участь в незаконному збройному формуванні, терористичній організації;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.03.2018 року за участю ОСОБА_9 , який повідомив, що впізнає особу на фото 1, це ОСОБА_8 , якого він знає 6 років та який в період з березня 2016 року по травень 2017 року періодично приходив у гуртожиток у військовій формі з шевронами підрозділу «Сомалі» «ДНР» та розповідав про свою участь у вказаному підрозділі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за голосом від 13.03.2018 року за участю ОСОБА_9 , який прослухавши 4 аудіо файли заявив, що він впізнає голос особи на ім`я ОСОБА_13 у аудіофайлі під назвою «32-2017.02.08-19.23.29-0». Крім того ОСОБА_9 заявив, що у вказаному аудіо файлі впізнав також голос ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2018 року за участю ОСОБА_11 , який повідомив, що впізнає особу на фото 1, це ОСОБА_8 , якого він знає з 12 років та який розповідав про свою участь у підрозділі ОШБ «Сомалі» «ДНР».

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 11.07.2018 року за участю ОСОБА_10 , який повідомив, що впізнає особу на фото 1, це ОСОБА_8 та який розповідав про свою участь у підрозділі ОШБ «Сомалі» «ДНР».

- протоколом огляду від 02.01.2017 року з додатком - оптичним диском, відповідно до якого в мережі Інтернет в гуглі введено параметри пошуку «структура ДНР» та виявлено статтю з назвою «Армейские корпуса реорганизовали в оперативно-тактические...» Згідно з текстом вказаної статті «армейские корпуса» незаконних збройних формувань перейменували в оперативно-тактичні управління: 1-й Армійський корпус Народної міліції ДНР став «Оперативно-тактичним управлінням «Донецьк». Також у вказаній статті було виявлено схематичні відображення структури 1-го Армійського Корпусу Народної міліції ДНР та Оперативно-тактичного управління ДНР. Відповідно до вказаної схеми, 1-й ОБТГ «Сомалі» (в/ч НОМЕР_2 ) входила до складу т.зв. «міністерства оборони ДНР» Місце дислокації штабу - м. Донецьк та м. Макіївка. Також установлено, що 1-а ОБТГ «Сомалі» була перейменована в Окремий мотострілецький гвардійський (штурмовий) «Іловайський» батальйон (в/ч НОМЕР_3 ). Командиром зазначеного НЗФ був ОСОБА_14 , позивний « ОСОБА_15 »

- протоколом огляду (відеоматеріалів в мережі «Інтернет») від 27.07.2018 з додатком - оптичним диском, згідно якого проведено огляд відеоматеріалу, розміщеного на відеохостингу «youtube.com», під назвою «Акт о провозглашении государственной самостоятельности ДНР»;

- протоколом огляду (відеоматеріалів в мережі «Інтернет») від 27.07.2018 року з додатком - оптичним диском, згідно якого проведено огляд відеоматеріалу, розміщеному на відеохостингу «youtube.com», яким встановлено інформацію про бригаду «Сомалі» ДНР;

- протоколом пред`явлення для впізнання від 25.04.2018 за участю свідка ОСОБА_12 , який вказав, що на фото №1 впізнає ОСОБА_8 та він з 2016 року по даний час бере участь у ДНР у окремому штурмовому батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- висновком експерта про проведення портретної експертизи №1/3-159 від 06.06.2018 року, згідно висновку якого на наданих для проведення експертного дослідження фотоматеріалах зображений ОСОБА_8 . При цьому для порівняння з наданими на експертизу фотознімками було використано копію заяви гр-на ОСОБА_8 (з фото до неї) про видачу паспорта гр-на України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення жодного доказу, які поза розумним сумнівом не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При цьому, всі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення в цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Поняття терористичної організації визначено Законом України «Про боротьбу з тероризмом», де зазначено, що це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Також за Законом України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - це діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

При цьому згідно із Законом України «Про боротьбу з тероризмом» терористичний акт є злочинним діянням у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена ст.258 КК України.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених ст.258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, спрямованих на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, саме фактором цілеспрямованого залякування населення як засобу досягнення поставленої мети злочини терористичної спрямованості відрізняються від інших споріднених злочинів.

Терористична організації, на відміну від терористичної групи, створюється для здійснення терористичної діяльності на постійній основі на невизначений проміжок часу.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (XXIX) «Визначення агресії», прийнятої 14 грудня 1974 року, агресивна війна - це протиправне діяння, що виражається у прямому чи опосередкованому застосуванні збройної сили проти суверенітету, територіальної цілісності чи політичної незалежності іншої держави.

При цьому, суд бере до уваги те, що ознаки діяльності «ДНР» як терористичної організації підтверджуються зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року, в яких «ДНР» визначено терористичною організацією.

Системний аналіз положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та ст.ст.258, 258-3 КК України, як вчинення окремого терористичного акту, так і діяльність терористичної організації здійснюються із метою, визначеною у ст.258 КК, відсутність якої унеможливлює віднесення певної діяльності до терористичної, внаслідок чого встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» ознак певної організації та відповідної мети її діяльності є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. Таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів і при цьому не вимагається існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за статтею 258-3 КК, оскільки ст.24 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», не визначає обов`язкові ознаки терористичної організації, а лише передбачає один із правових наслідків визнання такої організації терористичною шляхом її ліквідації.

Крім цього, встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст.1 Закону ознак повної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 05 липня 2018 року по справі № 225/6151/15-к, від 03 жовтня 2018 року по справі №326/195/16-к, від 22 листопада 2018 року по справі №477/233/16-к.

Вказані та інші докази у сукупності з врахуванням наведених у вироку положень Законів України підтверджують обґрунтованість висновків суду, що ОСОБА_8 причетний до участі в терористичній організації, а саме про те, що він у березні 2016 року, перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР», став її учасником, вступивши до лав її структурного підрозділу - «1-а окрема батальйонно-тактична група «Сомалі» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» («військова частина НОМЕР_2 »), яка в подальшому перейменована в «Окремий мотострілецький гвардійський (штурмовий) «Іловайський» батальйон 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» («військова частина НОМЕР_3 », далі - ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »). Крім того ОСОБА_8 в період з березня 2016 року по час затвердження обвинувального акту, будучи учасником не передбаченого законом збройного формування - ОШБ «Сомалі», перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, здійснював збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО та операції об`єднаних сил та інші функціональні обов`язки, викладені у обвинувальному акті. За вказані вище злочинні дії ОСОБА_8 отримував матеріальну винагороду.

Також, судом встановлено причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до участі у непередбаченому законом збройному формуванні та здійснення супротиву військовослужбовцям Збройних сил України.

Проаналізувавши зазначені докази в своїй сукупності суд першої інстанції на переконання колегії суддів прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст. 260 КК України.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст.91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до учинення інкримінованих йому діянь, його винуватості, форми вини, та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованих ОСОБА_8 у даному провадженні кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 за обставин, викладених ним у апеляційний скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25.09.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :