ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8624/23 Номер провадження 11-сс/814/1110/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000203,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.435-1, ч.2 ст.345, ч.2 та ч.3 ст.436-2 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 30 листопада 2023 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період; у виготовленні та поширенні матеріалів, які містить образу честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; виготовленні та поширенні матеріалів, які містять образу честі і гідності такого військовослужбовця, а також в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинених у серпні 2023 року у м. Полтаві.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя з`ясував поважність причин тривалого строку досудового розслідування і тримання підозрюваного під вартою. Крім того, врахував обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою, та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що встановлені ризики не зменшилися.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому стверджує про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вважає, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для його належної процесуальної поведінки.

Вказує про наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, позитивних характеристик.

Звертає увагу, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, а після введення воєнного стану в Україні займався волонтерською діяльністю.

Заперечує можливість як переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так і сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для кримінального провадження.

Зауважує, що під час огляду мобільного телефону добровільно надав пароль, що виключає намір приховувати докази.

Вважає, що слідчим не доведено ризику вчинення незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а твердження про можливість координувати дії інших, невстановлених співучасників кримінального правопорушення, є припущенням.

Стверджує, що застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є занадто суворим.

Зазначає, що затримання в порядку ст.208 КПК України було проведено з порушенням вимог Закону, оскільки працівники поліції не представились, поводили себе агресивно, були у формі та з балаклавами на обличчях. При цьому працівники правоохоронного органу заподіяли йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ним було подано відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Ставить під сумнів обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.435-1, ч.2 та ч.3 ст.436-2 КК України КК України.

Стверджує, що показання потерпілого ОСОБА_9 є суперечливими, не вважає себе суб`єктом військового злочину і наголошує, що виготовлення та поширення в соціальній мережі «Instagram» відеозаписів вчинені ним з метою захистити себе через надходження на його адресу в соціальних мережах погроз від невідомих осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя, всупереч твердженням підозрюваного, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Також слідчий суддя взяв до уваги вік та стан здоров`я ОСОБА_8 , дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину проти національної безпеки, умисних нетяжкого та тяжкого злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також умисних нетяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби та проти авторитету органів державної влади.

При цьому, апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На думку колегії суддів, слідчий суддя правильно вказав про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може, зокрема, продовжити злочинну діяльність свідчить систематичність та зухвалість інкримінованих йому дій, що були спрямовані не лише на образу честі та гідності військовослужбовців, але й на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції.

Наведене підтверджує правильність висновків слідчого судді про наявність ознак свідомого нехтування ОСОБА_8 загальноприйнятними нормами поведінки у суспільстві, а також про застосування ним активної протидії законним діям працівників правоохоронних органів, які здійснюють забезпечення громадського порядку та безпеки, що характеризує особу підозрюваного як таку, що становить підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у стані наркотичного сп`яніння, що ніким із учасників провадження не заперечується, а його протиправна поведінка була припинена лише завдяки діям працівників правоохоронного органу.

Також слідчий суддя обґрунтовано зазначив про наявність ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показаньвід осіб, які мають вказаний процесуальний статус у кримінальному провадженні.

Доводи підозрюваного про помилкову кваліфікацію його дій за ч.3 ст.436-2 КК України з огляду на спрямованість умислу на вчинення продовжуваного кримінального правопорушення та відсутність повторності, упередженість потерпілого та свідків у провадженні, а також наявність певних суперечностей у їх показаннях,не спростовують в даному випадку обґрунтованість підозри, а повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження ОСОБА_8 про необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, з огляду на те, що в її основу покладено докази, зібрані на початковому етапі досудового розслідування, є неприйнятними, оскільки наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити певне кримінальне правопорушення.

В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Непереконливими є і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.435-1 КК України.

Однією зі специфічних ознак військових кримінальних правопорушень, що передбачені у Розділі XIXОсобливої частини КК України є, зокрема, суб`єкт їх вчинення.

Приписами частин 1 та 2 ст.401 КК України встановлено, що військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів.

За відповідними статтями цього розділу несуть відповідальність військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інші особи, визначені законом.

Дійсно, окремі військові злочини можуть бути вчинені лише військовослужбовцями, для яких властиві спеціальні ознаки, що підлягають встановленню у кожному конкретному провадженні.

Разом з тим, диспозиція ст.435-1 КК України не містить будь-яких застережень щодо обмеження кола суб`єктів вчинення вказаного кримінального правопорушення лише військовослужбовцями.

Згідно з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 жовтня 2023 року №1/10299, ОСОБА_8 з 23 вересня 2015 року до даного часу перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.1 вказаного Закону військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Таким чином, факт проходження вказаними особами зборів є лише видом виконання військового обов`язку в запасі, проте не обмежує коло суб`єктів, які є військовозобов`язаними та можуть нести відповідальність за ст.435-1 КК України.

Доводи підозрюваного про наявність в діях працівників правоохоронних органів процесуальних порушень під час його затримання в порядку ст.208 КПК Україниє непереконливими.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 30 серпня 2023 року, ОСОБА_8 був затриманий слідчим Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 , з участю понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , під час досудового розслідування кримінального провадження №0002363, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, що передбачено п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

При цьому ОСОБА_8 , згідно з ч.4 цієї статті Кодексу, було повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснені його права, передбачені законом.

Крім того, ОСОБА_8 повідомив про своє затримання матір і йому було забезпечено право скористатися правовою допомогою захисника ОСОБА_13 .

Слідчий також дотримався приписів ч.5 ст.208 КПК України щодо вимог до протоколу, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначив: місце, дату і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; заяви та скарги затриманого; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Протокол про затримання підписаний слідчим, який його склав, затриманим, захисником, понятими та працівником ВКП Полтавського РУП, а його копія негайно під розпис вручена затриманому та надіслана прокурору.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_8 до правоохоронних органів із заявою про неправомірні дії працівників поліції, як і наявність у нього тілесних ушкоджень, не може в даному випадку бути безумовною підставою для твердження про невідповідність дій працівників правоохоронних органів вимогам закону при затриманні підозрюваного.

Також колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при ухваленні оскаржуваного рішення про продовження строку тримання під вартою обґрунтовано врахував вимоги ч.4 ст.183 КПК України та правильно скористався правом під час дії воєнного стану не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.114-1 КК України.

При цьому, слідчий суддя належним чином мотивував таке рішення.

Матеріали справи не містять даних про те, що стан здоров`я ОСОБА_8 не дозволяє утримувати його під вартою.

Враховуючи викладене, висновки слідчого судді про продовження тримання під вартою підозрюваного ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Також колегія суддів враховує, що 14 листопада 2023 року до Октябрського районного суду м. Полтави, у порядку ст.291 КПК України, прокурором направлений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000203 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.435-1, ч.2 ст.345, ч.2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

Отже, апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000203 стосовно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4