провадження № 1-кп/361/727/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позовної заяви у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань№30000475 від 24.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, українця, громадянина України із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно працюючого на посаді економіста ПАТ «ДАК Ліки України», одружений, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не депутата, не інваліда, раніше не судимого,

У вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 291 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальна справа №361/11577/23, щодо розгляду кримінального провадження №30000475 від 24.03.2021, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України.

Представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_4 подана позовна заява про відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи (в порядку ст. 128 КПК України). Сума позову 7668000 грн.

В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він, 06.07.2019. близько 17 години, не маючи документа, який підтверджує кваліфікацію судноводія та надає право на управління малим/маломірним судном, керуючи моторним човном марки Gаlіа 565», номер судна «UА0056МА», ідентифікаційний номер кузова РБ- НОМЕР_1 , здійснюючи рух по річці Десна, біля садового товариства «Хвиля», що на території Броварського району Київської області, в напрямку від м. Чернігів до м. Київ, проявивши злочинну самовпевненість в порушення вимог пунктів 1.2.1, 1.4.1, 1.5 Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №91 від 16.02.2004, не обравши безпечної швидкості та не проявивши особливу обережність (пильність), здійснив зіткнення керованим моторним човном марки «Gаlіа 565», номер судна «UА0056МА», ідентифікаційний номер кузова РБ- НОМЕР_1 , з плавцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.07.2019. близько 17 години, перебував у воді річки Десна, а саме: здійснював заплив, поблизу СТ «Хвиля», що в с. Пухівка Броварського району Київської області.

В результаті зіткнення керованим моторним човном марки «Gаlіа 565», номер судна «UА0056МА», ідентифікаційний номер кузова РБ- НОМЕР_1 , з плавцем ОСОБА_6 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді численних ран з ознаками різаних та забито- рваних голови, в ділянці промежини та нижніх кінцівок; численні переломи ребер зліва, кісток тазу зліва, правої п`яткової кисті; розрив лівого купола діафрагми, нижньої долоні лівої легені, розриви селезінки, сечового міхура та товстої кишки; численні розриви судин тазу та лівої стегнової артерії; малокрів`я внутрішніх органів. В результаті отриманих травм ОСОБА_6 помер на місці.

Порушення ОСОБА_5 вимог пунктів Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №91 від 16.02.2004, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної події, та настанням наслідків у вигляді спричиненні загибелі ОСОБА_6 .

Таким чином. ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель людини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 291 КК України.

Заявник просить до розгляду справи по суті, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ): машиномісце. об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 13,2 кв.м.. адреса: АДРЕСА_3 ; група нежитлових приміщень, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 4,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_4 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 86.6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_2 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 67,6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_5 та заборонити іншим особам вчиняти будь- які дії щодо вказаних об`єктів нерухомості.

З метою забезпечення позову до розгляду справи по суті забезпечити цивільний позов шляхом заборони власнику ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ), вчиняти будь-які дії щодо вказаних об`єктів нерухомості, а саме заборонити: проведення дій щодо набуття права власності, а також дій щодо продажу предмету нерухомості іншим особам на підставі договору купівлі-продажу, інші дії.

До розгляду справи по суті вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо цих об`єктів.

У судове засідання заявник не прибув, направив суду заяву у якій просить слухати справу бех його участі, на своїх вимогах наполягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України зазначене клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного, щодо майна якого розглядається питання накладення арешту, його захисника чи представника.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду заяви судом за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, а також нормативно-правових актів, норм і правил виготовлення, переобладнання, ремонту транспортних засобів, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки. - карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до п`яти років.

03.02.2024 року представником потерпілої у кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_4 , до оголошення обвинувального акту прокурором, заявлено цивільний позов на відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 7668000 гривень.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 754/10041/18 цивільний позов, заявлений до оголошення прокурором обвинувального акта, є таким, що подано до початку судового розгляду в розумінні ст. 347 КПК, а отже, порушення вимог ст. 128 КПК під час звернення з цивільним позовом відсутнє.

До заяви про забезпечення позову адвокатом додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до яких на праві власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ) належать: машиномісце, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 13,2 кв.м.. адреса: АДРЕСА_3 ; група нежитлових приміщень, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 4,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_4 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 86.6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_2 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 67,6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_5 .

На даній стадії судового розгляду, суддя позбавлений можливості вирішувати питання про доведеність та обґрунтованість позовних вимог представника потерпілої, оскільки встановити розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин, у тому числі стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, можливо при розгляді кримінального провадження по суті.

Тому суд вважає, що на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних можливо лише визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Вирішуючи питання щодо об`єму (кількості), законності і обґрунтованості арешту майна суд враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому оцінюючи пропорційність, суд виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, а застосування обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним клопотання представника потерпілої задовольнити частково та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), накласти арешт на вказане нерухоме майно обвинуваченого у кримінальному провадженні №№30000475 від 24.03.2021, по обвинуваченню ОСОБА_5 .

Що стосується вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо цих об`єктів, то в їх задоволенні слід відмовити у зв`язку з їх невизначеністю, а відповідно відсутністю у суду можливості дотримуватися принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, як це зазначено у рішенні ЄСПЛ.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173, 392-395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ), а саме:

- машиномісце. об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 13,2 кв.м.. адреса: АДРЕСА_3 ;

-група нежитлових приміщень, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 4,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_4 ;

- квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 86.6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_2 ;

-квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 67,6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_5 .

Заборонити власнику ОСОБА_5 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаних об`єктів нерухомості, а саме заборонити: проведення дій щодо набуття права власності, а також дій щодо продажу предмету нерухомості іншим особам на підставі договору купівлі-продажу, інші дії.

В задоволенні інших вимог заявника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1