УХВАЛА

19 жовтня 2023 року

м. Київ

Справа № 233/5997/20

Провадження № 51-6295 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений ставитьпитання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Тобто, у разі звернення з касаційною скаргою особою, яка тримається під вартою, поза межами тримісячного строку з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, з поданої касаційної скарги та додатків до неї має вбачатися, коли саме такій особі було вручено копію рішення апеляційного суду, з метою перевірки судом дотримання такою особою вимог КПК України щодо строку касаційного оскарження.

Як убачається зі штампу на конверті із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вказана касаційна скарга була відправлена засудженим 14 жовтня 2023 року.

При цьому з касаційної скарги не вбачається, коли саме засудженому було вручено копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду, тому Верховний Суд позбавлений можливості перевірити дотримання засудженим вимог ч. 2 ст. 426 КПК України щодо строку касаційного оскарження.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу. Однак вказаних приписів кримінального процесуального закону засуджений належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.

Всупереч викладеному, засуджений у касаційній скарзі не зазначає конкретні норми права, які, на його думку, порушені судами першої та апеляційної інстанцій, а також не вказує, у чому саме полягають допущені порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватись з їх обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У своїй касаційній скарзі засуджений просить не відмовити в його касаційній скарзі та розглядати касаційну скаргу за його участю. Засуджений звертаючись із касаційною скаргою, нічого не вказує про те, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги з урахуванням положень ст. 436 КПК України, тобто прохальна частина касаційної скарги взагалі відсутня.

Таким чином, вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Протягом визначеного строку засуджений має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо нього залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3