Провадження № 1-кс/643/1362/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000707 від 28.08.2023,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000707 від 28.08.2023.

В обґрунтування скарги зазначив, що 14.10.2023 він подав в електронній формі дізнавачу клопотання про проведення додаткового допиту ОСОБА_3 та проведення додаткового слідчого експерименту за його участю та участю ОСОБА_5 18.10.2023 отримав у електронній формі постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання. Вважає, що вказана постанова дізнавача від 18.10.2023 має бути скасована, як незаконна та невмотивована.

До початку судового засідання заявник подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю та додаткові пояснення, в яких свої вимоги підтримав, просив скаргу задовольнити з підстав, на які посилається у ній.

Дізнавач на судове засідання не з`явився, до його початку надав матеріали кримінального провадження №0000707 від 28.08.2023 для огляду їх у судовому засіданні.

Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою з додатками, заявою прокурора та матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як вбачається із оскаржуваної постанови дізнавача про відмову у задоволенні клопотання від 18.10.2023, ОСОБА_3 у клопотанні від 16.10.2023 просив провести додатковий слідчий експеримент з метою фіксування насильницьких дій ОСОБА_6 , які на його думку завдали потерпілим фізичного болю та в подальшому призначення судово-медичної експертизи для зазначення чи могли дані дії спричинити фізичний біль у потерпілих. Однак, 26.05.2023 вже було проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_3 продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень. На момент допиту а проведення слідчого експерименту про факти, які він зазначає в своєму клопотанні, а саме викручування ОСОБА_3 руки, щипання за тулуб, защемлення пальців дверима та нанесення ударів дверима по руці нічого зазначеного не було, що підтверджує підписаний ОСОБА_3 протокол допиту потерпілого та протокол проведення слідчого експерименту, тому на теперішній час не має підстав для проведення додаткового слідчого експерименту.

Вивченням протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 26.05.2023 встановлено, перелік тілесних ушкоджень, які саме були спричинені ОСОБА_6 йому та його доньці ОСОБА_5 . Свідчення про викручування останньою ОСОБА_3 руки, щипання за тулуб, защемлення пальців дверима та нанесення ударів дверима по руці відсутні, тобто останній раніше давав інші свідчення в частині кількості тілесних ушкоджень та механізму їх спричинення тощо (а.с.18-21).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.05.2023 вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 показав механізм спричинення йому та його донці ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Свідчення останнього були зафіксовані у ілюстраційному матеріалі до протоколу. Після закінчення слідчого експерименту та ознайомлення з текстом протоколу від учасників процесуальної дії клопотань про внесення до нього змін, доповнень та зауважень не надійшло. (а.с.25-30).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_3 погодився з викладеними, з його слів, обставинами щодо спричинення ОСОБА_6 йому та його доньці тілесних ушкоджень, зафіксованими у протоколі допиту потерпілого та протоколі проведення слідчого експерименту, в яких останній поставив свій підпис та зазначив «З моїх слів надруковано вірно, мною прочитано» і «зауважень та доповнень не надійшло» відповідно.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем дотримано вимоги ст. 220 КПК України та винесено вмотивовану постанову від 18.10.2023 про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 .

Разом з тим, на думку суду, у клопотанні потерпілого ОСОБА_3 від 16.10.2023 відсутнє належне і достатнє обґрунтування щодо необхідності проведення зазначених процесуальних та слідчих дій, оскільки обставини кримінального правопорушення відбулися 29.04.2023, 26.05.2023 в ході допиту в якості потерпілого ОСОБА_3 давав свідчення щодо обставин місячної давності, і лише в жовтні через тривалий проміжок часу почав вказувати на інші тілесні ушкодження, які йому в цей день спричинила ОСОБА_6 .

При цьому, на запитання дізнавача: «Чи згодні ви на проходження судово-медичної експертиза? Чи згодні ви на проходження Вашої доньки судово-медичної експертизи?» ОСОБА_3 відповів: «Ні, не згоден, так як тілесні ушкодження були спричинені місяць тому та ніяких слідів на тілі не залишилося».

Також, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що його, як потерпілого у кримінальному провадженні, було попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену за ст.384 КК України (Завідомо неправдиве показання), про що останній поставив свій підпис.

Враховуючи викладене постанова дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000707 від 28.08.2023 є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За зазначеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 284, 303-304, 306, 307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000707 від 28.08.2023 - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1