1Справа № 335/9368/23 1-кп/335/414/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя, клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000387 від 18.09.2023, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.

26.08.2023 приблизно об 11 годині 39 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись неподалік від будинку №26 по вул. Волгоградській у м. Запоріжжі, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , виниклого на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 , чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1763п від 22.09.2023 спричинила останньому крововилив з садном на слизовій оболонці верхньої губи в проекції 2-го зуба зліва, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям обвинуваченої, надавши копії квитанцій про переказ грошових коштів у розмірі 4 878,00 грн. потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_6 . Просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України та кримінальне провадження - закрити.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні прилюдно вибачилася перед потерпілим ОСОБА_4 , щиро покаялася. Зазначила, що нею добровільно було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_4 . Просила звільнити її від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України та кримінальне провадження - закрити, розуміє свої права, розуміє наслідки закриття провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні прийняв вибачення, та підтвердив отримання грошових коштів у розмірі 4 878,00 грн. Зазначив, що ураховуючи вибачення обвинуваченої, зменшує розмір заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди до 15 000,00 грн., та вважає що сплачена обвинуваченою сума коштів не є достатньою, що свідчить про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що оскільки потерпілий вважає виплачену обвинуваченою суму коштів недостатньою, то відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 відшкодувала повністю збитки, а тому клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, - не може бути задоволено.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, підтримавши позицію потерпілої сторони.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, у межах вирішуваного питання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, визначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному кримінально-процесуальним кодексом порядку відповідне судове рішення.

Згідно пункту 3 вказаної вище постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з привод вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст.45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

При цьому, кожна із складових дійового каяття, як указує Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 15.05.2018 у справі № 350/74/15-к, має бути установлена в судовому засіданні й оцінена в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно з вимогами ст. 94 КПК України, адже при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке постановлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа є винною в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачено КК України.

Слід також здійснити юридичну оцінку дій про яку указано в обвинувальному акті, а саме за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відтак, встановлено, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків, раніше кримінальних правопорушень не вчиняла, активно сприяла розкриттю кримінального, повністю усвідомила протиправність свого вчинку, розкаялася у вчиненому, повністю відшкодувала збитки.

Таким чином, вчинений кримінальний проступок поставлений у провину ОСОБА_6 дійсно мав місце, в її діях наявний склад кримінального правопорушення. Також, наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України з урахуванням роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року.

Що стосується заперечень потерпілої сторони щодо неповного відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому, розмір якої заявлено у цивільному позові до ОСОБА_6 , та яка становила 200 000,00 грн., а у судовому засіданні, враховуючи вибачення обвинуваченої, була зменшена потерпілим ОСОБА_4 до 15 000,00 грн., суд звертає увагу на наступне.

Як встановлено судом та не заперечується потерпілим, обвинувачена ОСОБА_6 добровільно перерахувала потерпілому грошові кошти, які ним отримані у розмірі 4 878,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, визначено, що повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Отже, обвинувачена ОСОБА_6 добровільна відшкодувала шкоду у грошовому еквіваленті та прилюдно вибачилися перед потерпілим, що, на переконання суду, достатньо свідчить про повне відшкодування завданих збитків.

Таким чином, судом встановлено усі умови та підстави, визначені ст. 45 КК України, для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України. Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказаний цивільний позов необхідно залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження- задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000387 від 18.09.2023, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

- диск з відеозаписом за 26.08.2023, який долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження № 0000387.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга була подана, вона набуває законної сили, якщо не скасована, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 09.01.2024.

Суддя ОСОБА_1