Справа №293/2070/23
Провадження № 1-кп/293/265/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003199 від 20.10.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні №0003199 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинуваченому відповідно до ухвали слідчого суду Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який перебуває в умовах утримання СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8).

В судовому засіданні прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 діб, мотивуючи тим, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо заявленого клопотання та не заперечувала щодо призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому. Просив замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вказав, що матеріалами справи на підтверджена в повній мірі вина обвинуваченого, так як на виконанні експерта наразі перебуває 8 експертиз, а зібрані у справі під час досудового розслідування докази не дають обґрунтованих підстав вважати ОСОБА_4 винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Також, на думку захисника, ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України нічим не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою та змінити запобіжний захід на домашній арешт. Висловив думку, щодо розгляду справи колегією суддів, не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Кримінальне провадження підсудне Черняхівському районному суду Житомирської області.

Підстав для закриття кримінального провадження чи зупинення провадження немає. Угод у порядку ст.ст.468-474 КПК України до суду не надійшло.

Порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду, відсутні.

Кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово відповідно до вимог ч.1 ст.31 КПК України та ч.2 ст. 31 колегією суддів, у відкритому судовому провадженні згідно з ч.2 ст.27 КПК України з участю учасників провадження.

В зв`язку з наведеним суд завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, колегією суддів.

Щодо заявленого прокурором та стороною захисту клопотань, судом встановлено наступне:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомир від 21.10.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.12.2023 включно, без визначення застави. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20.11.2023 залишено без змін вказану ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.10.2023.

Частиною третьою ст.315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, обрані щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 прокурор вказує на наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, ризик знищення, переховування, спотворення речових доказів, ризики незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані ризики сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і зараз обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів та підвищує імовірність настання ризику переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, обвинувачений може ухилятися від явки до суду.

Сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показань останніх.

Враховуючи викладені вище обставини, сторона обвинувачення вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, а тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність вищевказаних ризиків обумовлює необхідність у продовженні застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 суд враховує його вік (не є особою похилого віку), та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не працює.

Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 зможе переховуватися від суду та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд також погоджується з думкою прокурора про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Зокрема, з огляду на суворість передбаченого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, ризик переховування обвинуваченого від суду вбачається суду обґрунтованим.

Отже, продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує, наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 15.12.2023, тому суд вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Клопотання прокурора суд вважає обґрунтованим, а тому задовольняє його в повному обсязі.

Щодо заявленого усно в судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд дійшов висновку, що в його задоволенні слід відмовити.

На думку суду, домашній арешт не є тим запобіжним заходом, який буде стримувати ОСОБА_4 від подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, є достатніми, та на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, яким відомі обставини вчинення ним злочину з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте на даний час обставини, на які посилається сторона захисту, як на підставу відмови у продовженні запобіжного заходу, існували і на час обрання та продовження запобіжного заходу та були враховані судом, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк 60 днів.

З урахуванням змісту клопотання, приписів п.2 ч.4 ст.183 КПК України, обставин кримінального провадження, суддя не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 35, 291, 314, 315, 316,177, 181, 183,393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003199 від 20.10.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України призначити до судового розгляду 21 грудня 2023 року на 11 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, колегією суддів.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілу та захисника.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, з дня постановлення ухвали, тобто по 11 лютого 2024 року включно, без визначення застави.

В задоволенні клопотання захисника про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО