Справа №211/637/24 Провадження № 1-кп/211/315/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 20.01.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2010 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_6 , 2010 р.н., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

встановив:

ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, усвідомлюючи суспільне небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, статей 3 і 22 Закону України «Про запобігання корупції», затвердженого Законом України №1700-VII від 14.10.2014 року та Військової присяги, 19 січня 2024 року в період часу з 22 год. 30 хв. по 23. год. 00 хв., знаходячись на ділянці автомобільної дороги біля буд. АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди службовим особам командиру взводу 2 роти 2 батальйону 2 ОСОБА_11 та інспекторам взводу 2 роти 2 батальйону 2 патрульної поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно та цілеспрямовано, будучи достовірно обізнаним про те, що вище зазначені співробітники поліції є особами, які постійно здійснюють функції представника влади та уповноважені п.8 ч.1 ст. 23 Законом України «Про Національну поліцію» здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, та є службовими особами, з метою уникнення адміністративної відповідальності водієм автомобіля марки ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, висловив останнім пропозицію надання неправомірної вигоди в сумі 20000 гривень, за не вчинення дій відносно ОСОБА_14 з використанням наданої співробітникам поліції влади, а саме: за не складання відносно ОСОБА_14 адміністративного протоколу за ч.4 ст. 126 та ч. 2 ст.130 КУпАП.

Після надходження пропозиції від ОСОБА_10 щодо отримання від нього неправомірну вигоду за не вчинення вищевказаних дій, поліцейські ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відмовилися від пропозиції та роз`яснили останньому, що за дії направлені на надання пропозиції, обіцянки та надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не вчинення дій в інтересах того хто пропонує, обіцяє або надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища є передбачена Кримінальним кодексом України відповідальність.

Далі 19.01.2024 командир взводу 2 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , про вказаний факт повідомила оперативного чергового Відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області та викликав слідчо-оперативну групу вищезазначеного органу для фіксації подій.

На підставі викладеного, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невиконання службовою особою в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

По кримінальному провадженню №0000096 від 20.01.2024 між обвинуваченим ОСОБА_10 , його захисником ОСОБА_9 та прокурором ОСОБА_8 26.01.2024 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

Відповідно до п. 2 угоди підозрюваний ОСОБА_10 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно із п. 5 угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник ОСОБА_9 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор просила затвердити угоду, укладену між нею та ОСОБА_10 , яку 26.01.2024 року вони підписали добровільно, їй зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.01.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_10 , захисником ОСОБА_9 та прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000096 від 20.01.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 14.02.2024 року у порядку ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1