Справа № 450/1629/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1303/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року,

з участю захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 19 березня 2017 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 262, ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 262, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 187 КК України.

Ухвалою колегії суддів Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 12 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід може забезпечити його належну поведінку.

Вважає доводи клопотання сторони обвинувачення необґрунтованими, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою таким, що винесене без врахування реальних та конкретних фактичних обставин і за завищеною кваліфікацією.

Наголошує на відсутності обґрунтованого обвинувачення.

Акцентує, що зібрані докази не підтверджують його причетність до вчинення інкримінованих злочинів.

Зазначає, що наведені прокурором ризики втратили фактичне і юридичне значення.

Звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для постійного тримання під вартою.

Вважає, що враховуючи наявність у нього постійного місця проживання, абсолютно позитивної характеристики з такого, за відсутності судимості та доведених перед судом підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, є вагомі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати щодо нього запобіжний захід - домашній арешт із електронним засобом контролю.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що клопотання прокурора є необґрунтованим і невмотивованим, а висновки сторони обвинувачення про наявність ризиків надумані, оскільки не підтверджені матеріалами справи та доказами.

Вважає незаконною оскаржувану ухвалу.

Наголошує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, окрім цього, неправильно застосовано норми матеріального права та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Акцентує, що завдання у кримінальному провадженні можуть бути виконані без застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року і відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, разом з тим, просять задоволити їх відповідно до прохальної частини кожного, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, з врахуванням тяжкості інкримінованих за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 262, ч.3 ст. 187 КК України кримінальних правопорушень, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, може повідомити співучасникам злочину про відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ними відповідальності у зв`язку із тим, що на даний час місцезнаходження таких не встановлено; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п.81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

А отже, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність вищезазначених ризиків та приходить до висновку, про безпідставність доводів сторони захисту щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є і застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4