Номер провадження: 11-сс/813/1563/23
Справа № 495/3952/23 1-кс/495/863/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 19.04.2023 про арешт майна у к/п №0000142, внесеному до ЄРДР 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 19.04.2023 було задоволено клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та було накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.04.2023, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 та довідку військово-лікарської комісії №36/1476 від 10.04.2023 видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 ..

Обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане вище майно, метою якого є збереження речових доказів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що, оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною з тих підстав, що належним ОСОБА_7 документ не містить жодних ознак підроблення, виданий йому офіційно РТКЦ. Окрім того на теперішній час не проведено жодної слідчої дії, призначена експертиза спростувала версію підроблення документа, сам ОСОБА_7 допитаний не був.

За таких обставин, адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 19.04.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу у задоволенні клопотання.

Окрім того, адвокат ОСОБА_6 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 випадково дізнався про існування оскаржуваної ухвали 11.08.2023 із Єдиного державного реєстру судових рішень.

У судове засіданні апеляційного суду призначене на 14 год. 05.10.2023, представник ОСОБА_6 та прокурор, будучи належним чином повідомлені про його дату та час не з`явилися, причини неявки не повідомили, із жодними клопотаннями не зверталися, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Що стосується доводів апелянта відносно поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Оскаржувана ухвала була постановлена 19.04.2023 за відсутності учасників судового розгляду, будь-яких відомостей щодо виклику власника майна матеріали справи не містять, водночас присутній супровідний лист про направлення ОСОБА_7 копії ухвали, однак відсутні будь-які дані щодо її отримання.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення представнику ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно арешту майна, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів, наданих апеляційному суду, Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській обл. проводиться дізнання за фактом того, що 18.04.2023 о 13 год. 53 хв. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Старокозаче, на пункті пропуску «Старокозаче» для перетину державного кордону України використав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку КЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливими ознаками підробки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався.

Відповідно до змісту клопотання дізнавача, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Що стосується доводів представника відносно того, що дізнавач у разі наявності у нього сумнівів у достовірності документа не позбавлений можливості звернутися до РТЦК, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Окрім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Апеляційний суд також враховує, що предметом кримінального проступку, передбаченого ст. 358 КК України є документи, зокрема посвідчення військовослужбовця та лікарські дометни, на які було накладено арешт є предметом кримінального проступку, щодо якого проводиться дізнання.

Колегія суддів вважає голослівними доводи апелянта відносно того, що призначена експертиза спростувала версію підроблення документа, оскільки відомостей щодо експертизи матеріали справи не містять та адвокатом також не надані.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на дному етапі дізнання застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана є обґрунтованим, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення дізнаннчя, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги власника майна та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170, 171, 173, 370, 404, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 19.04.2023 про арешт майна у к/п №0000142, внесеному до ЄРДР 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 19.04.2023 про арешт майна у к/п №0000142 внесеному до ЄРДР 19.04.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: тимчасове посвідчення військово- зобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.04.2023, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 та довідку військово-лікарської комісії №36/1476 від 10.04.2023 видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4