Справа № 392/166/23
Провадження № 1-кп/392/88/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000005 від 15.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

частиною другою статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за наступних обставин.

14 січня 2023 року близько 20 години в будинку АДРЕСА_1 між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілою ОСОБА_7 виник конфлікт на грунті неприязних відносин, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 дерев`яною палицею довжиною близько 50 сантиметрів умисно наніс один удар потерпілій в область голови зліва, заподіявши умисне легке тілесне ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, що спричинило короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав частково свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і показав, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_9 .

14 січня 2023 року близько 17:40 до них у гості прийшла знайома ОСОБА_7 .

У будинку за місцем проживання вони проводили дозвілля та разом вживали спиртні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв він сп`янів та пішов відпочивати, а ОСОБА_10 запропонував "розходитися".

Через деякий час обвинувачений прокинувся та побачив, що дружина і ОСОБА_10 продовжували вживати спиртні напої, тому він почав виганяти потерпілу з будинку.

ОСОБА_10 відмовилася йти додому, тому між нею та обвинуваченим виникла сварка, під час якої обвинувачений біля плити взяв дерев`яну палицю, якою вдарив потерпілу, що сиділа за столом.

Обвинувачений показав, що він мав намір нанести потерпілій удар в область плеча, але потерпіла ухилилася, тому удар припав в область голови з лівої сторони.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до витягу з журналу звернень громадянка ОСОБА_10 звернулася за медичною допомогою 14 січня 2023 року о 22 годині. Діагноз черепно-мозкова травма; струс головного мозку; рана тім`яної ділянки голови (а.с. 88-90).

У висновку експерта № 6 від 20.01.2023 року зазначено, що у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с. 92-93).

Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_10 розповіла і показала, як підозрюваний ОСОБА_8 наніс їй один удар дерев`яною палицею в область голови (а.с. 95-98).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 розповіла і показала, як підозрюваний ОСОБА_8 наніс один удар дерев`яною палицею в область голови потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 101-104).

Висновком експерта № 7 від 24.01.2023 року підтверджується, що локалізація та механізм спричинення тілесного ушкодження, що виявлено у потерпілої ОСОБА_10 , можуть відповідати локалізації та механізму спричинення, які вказали потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 під час допиту та проведення слідчих експериментів (а.с. 106-107).

Оцінюючи наведені докази, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд зазначає про наступне.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини.

Суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені докази є належними, оскільки в сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, а саме, що 14 січня 2023 року близько 20 години в будинку АДРЕСА_1 між обвинуваченим ОСОБА_8 і потерпілою ОСОБА_10 виник конфлікт на грунті неприязних відносин, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 дерев`яною палицею довжиною близько 50 сантиметрів умисно наніс один удар потерпілій в область голови зліва, заподіявши умисне легке тілесне ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, що спричинило короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.

Відповідно до частини першої статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК.

Допустимість доказів, покладених в основу вироку, не оспорюється учасниками судового провадження.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд дійшов наступних висновків.

Суть показань обвинуваченого у судовому засіданні зводиться до того, що в день вчинення кримінального правопорушення він не мав наміру нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, затіяла сварку та не бажала залишати будинок, у якому проживав обвинувачений та свідок ОСОБА_11 .

Обвинувачений не мав наміру нанести потерпілій удар палицею в область голови.

Між тим, показання обвинуваченого не спростовують факт вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, оскільки обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності.

Призначаючи покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 125 КК України віднесено законом до кримінальних проступків, що караються штрафом, або громадськими роботами, або виправними роботами, або арештом, або обмеженням волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 є особою поважного віку, перебуває на пенсії, до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно.

Тому, покарання у виді штрафу для обвинуваченого є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

8 травня 2023 року представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 надіслав до суду цивільний позов у кримінальному провадженні, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_7 , шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а саме майнову шкоду в сумі 11024,96 грн та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Позов мотивовано тим, що у потерпілої (позивача за пред`явленим позовом) після вчинення відносно неї кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я, вона зверталася за медичною допомогою, витративши кошти в сумі 11024,96 грн.

Крім того, позивач вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми злочинними діями заподіяв їй моральну шкоду у виді моральних страждань, негативних змін у її житті, витраченого часу на неодноразові відвідування медичних закладів, емоційної напруги, нервозності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я та інших немайнових втрат.

Позивач визначила розмір заподіяної моральної шкоди в 20000 грн.

У відзиві на позовну заяву обвинувачений зазначив, що визнає пред`явлений позов частково: майнову шкоду в сумі 500 грн та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Відповідач звернув увагу на те, що позивачем до позовної заяви не додано рецептів лікаря або інші документи, які б свідчили про необхідність використання ліків, що зазначені в чеках, а саме препарату "Траумель С", вартістю 269,99 грн, який є комплексним гомеопатичним препаратом; препарату "Кавінтон", вартістю 196,50 грн, що застосовується у неврології, для лікування різних форм цереброваскулярної патології; чек № 99427 від 17.01.2023 на суму 250 гривень, препарат "Бетедин", вартістю 229,46 грн, що застосовується для дезінфекції рук та антисептичної обробки слизових оболонок; препарату "Ранітадин", вартістю 27,08 грн, що використовується для лікування пептичної виразки та гастроезофагеальної рефлюксної хвороби; препарату "Сенаде",вартістю 17,44 грн (контактні проносні засоби); препарату "Фаніган" (нестероїдні протизапальні та протиревматичні засоби); препарату "Індовазин гель, вартістю 144,70 грн (капіляростабілізуючі засоби); таблеток "Напрофф", вартістю 129,40 грн (протизапальні засоби); таблеток "Плаогріл", вартістю 22,55 грн (інгібітори агрегації тромбоцитів); таблеток "Вальсакор", вартістю 74,65 грн (прості препарати антагоністів ангіотензину ІІ); повторно чек на придбання таблеток "Парфікс", вартістю 117,20 грн; "Назалонг спрей", вартістю 105,99 грн (протинабрякові припарати); "Гепабам", вартістю 189 грн (продукт для покращення функцій і захисту печінки); "Евказолін", вартістю 97,50 грн (протинабрякові препарати); "Рамантадін", вартістю 103,50 грн (противірусні засоби); "Орасепт", вартістю 331,99 грн (препарати, що застосовуються при захворюваннях горла. Антисептики); бахіли одноразові, вартістю 8,00 грн; капсули "Біфрен", вартістю 236,99 грн (психостимулятори та ноотропні засоби); таблетки "Мелокс", вартістю 127,99 грн (нестероїдні протизапальні препарати (НПЗП) та протиревматичні засоби); "Магнебам антистрес", вартістю 129,50 грн (для правильного функціонування м`язів); таблетки "Ранітидит", вартістю 27.08 грн (засоби для лікування пептичної виразки); "Німід" в таблетках, вартістю 34,8 грн (нестероїдні протизапальні та протиревматичні препарати); "Панкреатин форте", вартістю 18 грн (засоби, що покращують травлення); "Цитрамон", вартістю 29 грн (анальгетики и антипиретики); "Долоксен" в таблетках, вартістю 61,50 грн (нестероїдні протизапальні та протиревматичні засоби); "Омепразон", вартістю 27,14 грн (засоби для лікування пептичної виразки); "Гліцерин", розчин, вартістю 63,60 грн (засіб для пом`якшення шкіри); "Тетрациклін гідрохлорид" 2 х 34,80 грн (антибактеріальні засоби); "Лоперамід" в таблетках, вартістю 22,90 грн (препарати, що пригнічують перистальтику); "Хондробам", вартістю 189 грн (для суглобів); "Кетолонг", вартістю 73,50 грн (нестероїдні протизапальні і протиревматичні засоби); "Лів протект", вартістю 130 грн (продукт для покращення функції і захисту печінки); "Уролесан" в капсулах, вартістю 69,58 грн (засіб для застосування в урології); "Фурадонін", вартістю 32,50 грн (протимікробний засіб); "Фестал нео", вартістю 99,30 грн (препарат для поліпшення травлення); "Каптоприл", вартістю 26,30 грн (препарат при захворюваннях судин); шприці на 5 і 2 мл, вартістю 12 і 10 грн; пристрій пк 21-02, вартістю 34,20 грн (для переливання крові); "Берлітіон", вартістю 317 грн (препарат для лікування діабету); розчин натрію хлорида, вартістю 53,40 грн (кровозамінник); "Мільгама", розчин, вартістю 96,00 грн (препарат для лікування неврологічних захворювань різного походження); "Тіоцетам", розчин, вартістю 69 грн (препарат для лікування ішемічного інсульту та його наслідків); "Фурасемід", розчин, вартістю 5 грн (для лікування набряків при хронічній застійній серцевій недостатності); два чеки від 20.01.2023 року не читаються; "Лідокаїн", вартістю 3,93 грн, "Новокаїн", вартістю 6,98 (знеболюючі препарати та інші лікарські засоби, які не пов`язані з лікуванням наслідків скоєного кримінального правопорушення.

Крім того, до цивільного позову не додано медичні документи, які на думку відповідача підтверджують, що позивачеві завдано тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми.

З доданих до позовної заяви документів - виписка із журналу звернень про НМД № 43 від 14.01.23р., зазначено хірург від 16.01.23р., мультизрізової комп`ютерної томограми від 24..01.23р. без підпису та печатки лікаря, консультативний висновок спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 25.01.23р. - вказана травма не підтверджується.

Під час досудового розслідування органом дізнання призначалася судово-медична експертиза для встановлення наявності у потерпілої тілесних ушкоджень, ступеню тяжкості та дати виникнення цих ушкоджень.

У висновку експерта № 6 від 20.01.23р. зазначено, що ОСОБА_7 має тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної частини голови, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Діагноз «закрита черепно-мозкова травма» не підтверджено.

Відповідач не згоден, що позивач ставить вимогу про відшкодування транспортних витрат понесених нею для лікування отриманої травми: придбання газу скрапленого 25.01.23р, та 24.01.23р на суму 1503 грн. 50 коп.

До цієї заяви не додано технічний паспорт або свідоцтво про реєстрацію автомобіля, для визначення норм витрати палива, докази, які б свідчили про пройдену відстань з одного населеного пункту до іншого, докази з якого населеного пункту і до якого населеного пункту здійснювалось перевезення.

У додатках до позовної заяви наявні фіскальні чеки на суму 8720 грн., які неможливо прочитати і тому не можна встановити доцільність понесених витрат.

Чек про надання медичних послуг на суму 2020 грн від 24.01.23р. які саме послуги надавались - невідомо.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Частина п`ята статті 128 КПК України визначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з частиною першою статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог частини першої статті 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до вимог статей 127, 128, 129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Так, належними і допустимими доказами підтверджується винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України.

Відповідно до статей 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України особа має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, у пункті 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Аналізуючи наведене, суд зазначає про те, що позивач вимагає стягнути з відповідача витрат на лікування, придбання препаратів, що застосовуються для лікування значного кола паталогій, які не зазначені в експертному висновку.

У медичних документах відсутні призначення лікарів на придбання препаратів, зазначених у чеках, наданих позивачем.

Транспортні витрати належним чином не доведені.

Тому, з урахуванням часткового визнання відповідачем цивільного позову, суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення на її користь грошових коштів в сумі 1000 гривень у відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що у судовому засіданні достовірно встановлено факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Тому, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в 5000 гривень.

Керуючись статтями 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначити покарання:

штраф в сумі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1000 гривень у відшкодування майнової шкоди та 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди, всього 6000 гривень.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на вирок подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

суддя