Справа № 373/1803/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4523/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000132 від 20.05.2022 за апеляційними скаргами начальника Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.06.2023,

в с т а н о в и л а:

Вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, несудимого, непрацюючого, засуджено,

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;

зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання перебування під вартою з 19.05.2022 до 21.05.2022;

строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 19 травня 2022 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_10 , виник словесний конфлікт, обумовлений побутовими суперечками, який переріс у словесну лайку. В результаті виниклого конфлікту у ОСОБА_7 , на підґрунті неприязних відносин виник злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті спальні будинку за вказаною вище адресою, взяв зі столу кухонний ніж, наблизився до ОСОБА_10 , яка перебувала в кімнаті спальні будинку поруч ліжка, та наніс вказаним кухонним ножем 7 колото-різаних ударів по тілу потерпілої. Після чого ОСОБА_10 була доставлена до КНП «Переяславська БЛІЛ», де від отриманих множинних колото-різаних поранень тіла з розвитком крововтрати та шоку ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 годині 25 хвилин померла.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, указав на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому не було в повній мірі враховано всі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про його особу, який офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості як такий що шукає роботу не перебуває, не навчається, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має. Крім цього, подія злочину мала місце в ході розпиття алкогольних напоїв, в умовах воєнного стану, що також, на думку прокурора, негативно характеризує обраний спосіб життя та особу обвинуваченого. Зауважено апелянтом і про те, що обвинувачений не визнав вини у вчиненому, пославшись на втрату пам`яті. Між тим, апелянт також зазначив про відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому та наявність аж чотирьох обставин, що обтяжують його покарання, які були встановлені досудовим розслідуванням. За наведених обставин вважав, що призначене обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі є занадто м`яким, а відтак за своїм розміром є явно несправедливим, оскільки не виконує функцію загальної превенції, що може призвести до вчинення аналогічних злочинів іншими особами, а також не виконує функцію спеціальної превенції, що у подальшому викличне почуття безкарності у самого обвинуваченого. Просив вирок скасувати частково, а саме в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 указав на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що місцевим судом при призначенні йому покарання не було в повній мірі враховані всі обставин, що пом`якшують його покарання. Так, обвинувачений зазначив, що він примирився з потерпілим, відшкодував йому завдану шкоду, що безпідставно залишилось поза увагою суду. При цьому, обвинувачений зауважив, що ним не заперечується пред`явлене йому обвинувачення, однак він внаслідок вживання лікарського препарату та алкоголю об`єктивно не може згадати події того дня. Між тим, на думку апелянта, дана позиція помилково була розцінена судом як невизнання вини. Зауважено апелянтом і про те, що він є людиною похилого віку, а призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, фактично ставить хрест на його житті в соціумі. У зв`язку з наведеним вище, вважав, що існують всі підстави для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення указав на незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, оскільки він примирився з потерпілим, наведена обставина може бути визнана судом як пом`якшуюча. Зауважено апелянтом про те, що внаслідок даного кримінального правопорушення він втратив матір, а тепер може втратити і батька, оскільки призначене обвинуваченому покарання з огляду на його похилий вік, може не дати можливості повернутись йому у нормальне життя. За наведених обставин просив вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, та заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого;

обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого, просили їх задовольнити та вважали не обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, просили залишити її без задоволення;

потерпілого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених в сукупності та наведених у вироку доказах.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та потерпілого про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах, дані що характеризують особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, є пенсіонером, осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також судом врахована позиція потерпілого щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого щодо можливості призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, у тому числі із застосуванням вимог ст. 69 КК України, є не обґрунтованими. Так, посилання обвинуваченого на те, що він на даний час визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, однак внаслідок вживання лікарських препаратів та алкоголю не може згадати подій, які тоді відбулись, а також те, що він відшкодував завдану злочином шкоду, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї поведінки, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Як вбачається з вироку та пояснень, наданих обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично не визнав, вказував про те, що не знає як таке могло статись, що не свідчить про наявність у обвинуваченого щирого каяття у вчиненому. Також в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ніякої шкоди потерпілому не відшкодовував, оскільки потерпілий є його сином і жодних претензій матеріального характеру у потерпілого до обвинуваченого не було, вони просто примирились. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, не свідчать про щире каяття обвинуваченого та про відшкодування шкоди, а носять лише формальний характер.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що застосування положень ст. 69 КК України можливе лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також повинні бути враховані дані про особу обвинуваченого. Наявні в матеріалах дані про особу обвинуваченого та відсутність пом`якшуючих покарання обставин приводять колегію суддів до переконання про відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Також, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах справи доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання.

Як уже зазначалось вище, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, та дані, що характеризують особу обвинуваченого. З урахуванням вказаних обставин, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 є пенсіонером, особою похилого віку, з урахуванням позиції потерпілого, який просив суворо не карати та вважав за можливе виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання в місцях позбавлення волі, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та досягнення мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, навівши при цьому у вироку переконливі мотиви та підстави такого рішення.

Вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та потерпілого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги начальника Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4