Справа № 362/5020/23
Провадження № 1-кп/362/633/23
ВИРОК

Іменем України

03.10.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000706 від 30.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта неповна вища, неодружений, механік обслуги обслуговування авіаційного прицільно-навігаційного комплексу інженерно-авіаційної служби 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , солдат Збройних сил України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2022 № 60 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та прийнятий на посаду механіка обслуги обслуговування авіаційного прицільно-навігаційного комплексу інженерно-авіаційної служби 2 авіаційної ескадрильї. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та інших законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків у відповідності до ст. ст. 11, 16, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Однак всупереч вказаним положенням нормативно-правових актів ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, 11.01.2022 Васильківським міськрайонним судом Київської області у справі 362/6123/21 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Однак ОСОБА_4 , будучи ознайомлений 11.01.2022 з вказаним рішенням суду, достовірно знаючи, що судом застосовано до нього адміністративне стягнення, серед іншого, у виді позбавлення права керування транспортними засобом на строк один рік з дати набрання постановою законної сили, тобто з 24.01.2022, діючи умисно 16.06.2022 не виконав вказану постанову суду та керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за адресою: Київська область, Білоцерківський район. с. Ксаверівка, вул. Західна, у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим 16.09.2022 Васильківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_4 у справі № 362/24865/22 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Проте ОСОБА_4 , будучи ознайомлений 27.09.2022 з вказаним рішенням суду, достовірно знаючи, що судом застосовано до нього адміністративне стягнення, серед іншого, у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки з дати набрання постановою законної сили, тобто з 27.09.2022, діючи умисно, повторно 30.11.2022 не виконав постанову суду та керував транспортним засобом марки «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_3 за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим 21.03.2023 Васильківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_4 у справі 362/489/23 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років. У подальшому ОСОБА_4 , будучи ознайомлений 03.04.2023 з вказаним рішенням, достовірно знаючи. що судом застосованого до нього адміністративне стягнення, серед іншого, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 10 років з дати набрання постановою законної сили, тобто з 03.04.2023, діючи умисно, повторно, 29.07.2023 не виконав постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/489/23 та керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Безп`ятне, вул. Васильківська.

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що йому було відомо про наявність рішень суду про позбавлення його права керувати транспортними засобами, однак у зв`язку з необхідністю продовжував керувати автомобілями. Щиро розкаявся у скоєному, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, він з негативними характеристиками за місцем служби, водночас суд ураховує, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, має на утриманні дідуся з встановленою першою групою інвалідності, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину повторно.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому і обставини, яка його обтяжує, особи винного, його ставлення до скоєного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 382 КК України та визначити обвинуваченому у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 здійснює командир Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командир військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили - оптичний носій інформації (компакт-диск) марки «hp CD-R 52x 700 MB Data 80 min», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1