Номер провадження: 11-кп/813/371/23
Справа № 495/5339/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28.12.2021 у кримінальному провадженні №0001306, внесеному до ЄРДР 05.06.2015 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоградківка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано невинним у пред`явленому обвинуваченні за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та виправдано.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 08.08.2009, приблизно о 03.15 годині, при перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_3 , при зустрічі з ОСОБА_10 , виник злочинний намір на її зґвалтування.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на зґвалтування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , з метою реалізації свого умислу, на ґрунті раптово виниклих обставин, які пов`язані із вживанням спиртних напоїв, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та спричинення тілесних ушкоджень, демонструючи ОСОБА_10 наявним у нього складним ножем.

Так, ОСОБА_9 привів ОСОБА_10 до електротрансформаторної підстанції ТП-114 ОРЕМ, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 та наніс удар кулаком в обличчя останній, яка від удару впала на землю та почала відбиватися від ОСОБА_9 . Останній, демонструючи ОСОБА_10 ніж, придушив волю останньої, зірвав з неї нижню білизну, частково футболку та скоїв з нею насильницький статевий акт в природній формі.

Крім того, 08.08.2009, приблизно о 03.45 ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля електротрансформаторної підстанції ТП-114 ОРЕМ, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , усвідомлюючи що зґвалтував ОСОБА_10 , та що вона його бачила і зможе розповісти про вчинений злочин, у зв`язку з чим у ОСОБА_9 виник намір укриття вчиненого ним злочину шляхом умисного вбивства ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_9 маючи при собі ніж, яким погрожував ОСОБА_10 , зґвалтував її проти її волі. Подалі ОСОБА_9 з метою навмисного вбивства та приховування злочину спричинив їй різані рани долонних поверхонь кистей та пальців, та завдав три удари ножем ОСОБА_10 в область шиї, а також заподіяв різану рану шиї з пошкодженням м`язів і кровоносних судин, від яких ОСОБА_10 померла на місці.

Також, ОСОБА_9 , виконавши усі заплановані дії, тобто зґвалтування та вбивство з метою приховування злочину, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заснув на ОСОБА_10 , де й був у ранці знайдений працівниками поліції.

За висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, які небезпечні для життя в момент вчинення та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції КК України станом на 08.08.2009 р.) зґвалтування, а саме: зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або використанням безпорадного стану потерпілої особи.

Крім того, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції КК України станом на 08.08.2009 р.) умисне вбивство, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду першої інстанції не законним та необґрунтованим, а також таким, що суперечить нормам процесуального права.

Доводи обґрунтовує тим, що під час ухвалення судом рішення та виправдовуючи ОСОБА_9 судом допущені грубі порушення вимог КПК України, що потягли за собою невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, в тому числі здобуті в ході допитів свідків, потерпілої, досліджені документи, висновки експертів, що містять об`єктивні дані про підтвердження обвинувачення ОСОБА_9 у зґвалтуванні та вбивстві потерпілої ОСОБА_10 .

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 152 КК України - 4 роки позбавлення волі за п. 9 ч. 2 ст.115 КК України - 13 років 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити 13 років 2 місяці позбавлення волі.

Обвинуваченого ОСОБА_9 взяти під варту в залі суду.

Вирішити питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з підсудного.

Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджені судом першої інстанції з порушеннями, а зокрема дослідити повністю всі докази у кримінальному провадженні та допитати свідків відповідно до реєстру матеріалів, долученого до обвинувального акту, потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Погоджуючись із виправдувальним вироком суду захисник ОСОБА_8 подав заперечення, оскільки вважає, судове рішення законним та обґрунтованим, а доводи прокурора голослівними.

Зазначає, що зазначені прокурором порушення встановлено ще Апеляційним судом Одеської області від 23.04.2015, які не усунув орган досудового розслідування з 05.06.2023. Судом першої інстанції вірно взято до уваги висновок судово медичної експертизи трупа ОСОБА_11 №15/275 від 15.09.2009, оскільки цей висновок свідчить про відсутність насильницького статевого акту.

Звертає увагу, що відповідно до висновку експерта №56/222 від 04.09.2009 наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження свідчать про відсутність боротьби зі сторонньою особою та тілесні ушкодження обвинувачений отримав від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Інші доводи прокурора є необґрунтованими, оскільки наявні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення строків досудового розслідування, яке є переважним у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_9 невинуватим у вчинені злочинів.

Наголошує, що посилання прокурора на закриття по п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є незаконним, оскільки відомості про кримінальне правопорушення, внесені 05.06.2015, а тому дана норма є такою, що не підлягає застосуванню. Вказує, що стороною обвинувачення не спростовано доводи апеляційного суду щодо порушення строку досудового розслідування, які зазначені в ухвалі від 24.02.2016.

Наголошує, що посилання прокурора щодо невідповідності тексту оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки ці погрішності не впливають на встановлені судом факти, про що зазначено у постанові Верховного Суду у справі №660/1122/18.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 та просила призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому уточнила вимоги клопотання про повторне дослідження доказів та просила повторно дослідити висновки експерта №1003 від 05.10.2009, №1111 від 13.11.2009 та звукозаписи судового засідання від 28.12.2021.

24.04.2023 до Одеського апеляційного суду від потерпілої ОСОБА_14 надійшла заява у якій остання просила розглянути апеляційну скаргу без її участі, повністю згодна з виправдувальним вироком, просить за результатом розгляду справи апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а виправдувальний вирок суду першої інстанції без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши заяву потерпілої ОСОБА_14 , вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджені судом першої інстанції з порушеннями, а зокрема дослідити повністю всі докази у кримінальному провадженні та допитати свідків відповідно до реєстру матеріалів, долученого до обвинувального акту, потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_6 уточнила вимоги клопотання про повторне дослідження доказів та просила лише дослідити висновки експерта №1003 від 05.10.2009, №1111 від 13.11.2009 та звукозаписи судового засідання від 28.12.2021.

Положення ч. 3 ст. 404 КПК України визначають, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак заявляючи клопотання про повторне дослідження звукозапису судового засідання від 28.11.2023 прокурором не наведено жодних аргументованих обґрунтувань про те яким чином наявні відмінності у проголошеного вироку від письмового тексту ставлять під сумнів законність і обґрунтованість ухваленого рішення та справедливість процесу в цілому.

Апеляційний суд наголошує, що у цілому не виключається можливість виникнення ситуації, коли текст проголошеного судом вироку може дещо не відповідати тексту вироку, наявного в матеріалах справи, зокрема у зв`язку зі скороченням певних найменувань чи інформації, яка не впливає на суть прийнятого рішення. Однак такі невідповідності повинні бути несуттєвими та не мають стосуватися обсягу судового рішення, яким обґрунтовуються або спростовуються певні встановлені судом факти, а також викривляти сам зміст судового рішення через зменшення чи доповнення його обсягу.

В даному випадку, на переконання апеляційного суду, аргументи сторони обвинувачення про повторне дослідження звукозапису фактично зводяться до надмірного формалізму, який суперечитиме засадам кримінального судочинства, зокрема в частині розумних строків розгляду кримінального провадження, яке триває понад 10 років.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновків про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора про дослідження звукозаписів судового засідання від 28.12.2021.

Разом з тим, враховуючи пояснення прокурора щодо повторного дослідження висновків експерта №1003 від 05.10.2009, №1111 від 13.11.2009 апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в цій частині та дослідити у судовому засіданні апеляційного суду висновки експерта №1003 від 05.10.2009 та №1111 від 13.11.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення статей 62, 129 Конституції України та статей 7, 17, 22 КПК України визначають основними засадами судочинства у кримінальних справах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Ця норма-засада закріплена також у міжнародно-правових актах, визнаних Україною: Загальній декларації прав людини (п. 1 ст. 11), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (п. 2 ст. 14), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 2 ст. 6).

У п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснено, що суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»).

Згідно ст.ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і ці докази мають бути належними та допустимими. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів при викладених у обвинуваченні обставинах, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, що достовірно та беззаперечно підтверджували обвинувачення ОСОБА_9 у зґвалтуванні та вбивстві потерпілої ОСОБА_10 .

Так, на думку сторони державного обвинувачення винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме поясненнями свідків та письмовими доказами, які виступали предметом дослідження суді першої інстанції.

Висновок районного суду про те, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України, оскільки аналіз досліджених судом письмових доказів у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілої та свідків в силу своїх суперечностей та протиріч, які не можливо усунути під час судового розгляду, свідчить про сумніви у винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а інших доказів сторони обвинувачення, які б беззаперечно свідчили про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів суду не надано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в основу обвинувачення органи досудового розслідування поклали покази потерпілої ОСОБА_14 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а також письмові докази.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_14 показала суду, що загибла ОСОБА_10 була її донькою, вони проживали в с. Новоградківка Овідіопольського району Одеської області втрьох: вона, її співмешканець ОСОБА_24 , та її 17-річна донька ОСОБА_10 . Приблизно о 03.40 год. її чоловіку ОСОБА_24 зателефонував їх односільчанин ОСОБА_25 та повідомив, що на її доньку напали «Поднимай всех, вашу Свету замочили», казав її шукати, бо вона кричала. Зі слів ОСОБА_26 ОСОБА_10 розмовляла з ним по телефону та раптом почала кричати. Вона та ОСОБА_24 вибігли з дому та на відстані біля 30 м від їх будинку побачили якусь груду. До них також під`їхав ОСОБА_27 у нетверезому стані. Підійшовши до груди, вона побачила ОСОБА_9 односільчанина, який без ознак життя лежав на комусь, поряд лежала сумка її доньки. ОСОБА_9 був одягнутий, чи були спущені його штани вона не бачила, оскільки було темно. ОСОБА_24 відкинув ОСОБА_9 та одразу стали світити на горло ОСОБА_10 . Вона була мертва, у неї було перерізане горло. Доторкнувшись до доньки, вона помітила, що труп доньки мокрий, на шиї крові не було, вважає, що труп мили у якійсь водоймі, а потім принесли на місце, де його знайшли. ОСОБА_28 знайшов ніж під донькою.

Потім вона дізналась про те, що у вбивстві її доньки звинуватили ОСОБА_9 . Їй також відомо, що ОСОБА_29 зустрічався з ОСОБА_10 . Донька заперечувала якісь стосунки між ними, крім дружніх, однак під час розгляду справи судами ОСОБА_26 розповідав, що він зустрічався з донькою та перебував з нею у статевих стосунках. Такі ж чутки були в їх селі. Донька працювала, за тиждень до смерті вона звільнилась. Напередодні вона ввечері пішла до подруги, приблизно о 10.00 год., потім десь о 24.00 год. вони спілкувались по телефону, вона сказала, що збирається йти додому, вона була твереза. ОСОБА_29 казав, що він їхав на мопеді по верхній вулицею, однак не бачив її вбиту доньку. При цьому потерпіла показала, що якщо б ОСОБА_28 їхав на мопеді верхньою вулицею, то фарами він би освітив те місце, де лежала ОСОБА_10 . Вважає, що ОСОБА_9 до злочину непричетний, підозрює ОСОБА_30 .

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що знав загиблу, мешкали в одному селі. Його син ОСОБА_16 знаходився на дачі, вони були у різних кімнатах, але він чув, як син розмовляв з кимось по телефону, та казав, що треба рятувати ОСОБА_31 , казав, що її вбивають та просив поїхати на те місце де вона кричала. ОСОБА_25 забіг до нього у кімнату та почав розказувати про телефону розмову з дівчиною ОСОБА_32 , що вона йшла з бару додому та різко почала кричати «допоможи мене вбивають». ОСОБА_16 зателефонував дільничному ще знаходячись вдома. Вони з ОСОБА_16 поїхали по вулицям шукати ОСОБА_31 , побачили дільничного, який їм розповів, що сталось вбивство та показав у бік того місця. Він перебував на місці злочину десь півтори години, де виявилось, що разом з тілом загиблої перебував ОСОБА_33 .

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що знав загиблу та її сім`ю, проживали в одному селі. Був на місці злочину, бачив тіло ОСОБА_34 , вона лежала сама, ОСОБА_35 там не бачив, інші подробиці не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що знав сім`ю загиблої та її в тому числі, проживали в одному селі. В той вечір був у барі, бачив там ОСОБА_31 , але гуляли окремо, вона заходила у той бар, де він був, ОСОБА_36 пішла раніше за нього. Потім поїхав додому, де йому зателефонував брат ОСОБА_16 , який розповів, що розмовляв із ОСОБА_32 телефоном, коли раптом вона почала істерично кричати, що її вбивають, брат запитав де він знаходиться, він відповів, що вдома, брат сказав, бери мопед та їдь шукати ОСОБА_31 . Він поїхав на те місце, але нікого там не знайшов, після чого поїхав до батьків ОСОБА_34 , брат повинен був їм вже зателефонувати, тому, що просив у нього номер телефону вітчима. Доїхавши до них, вони разом з мамою та вітчимом пішли шукати ОСОБА_31 , та мати почала волати коли знайшла дочку. Він побачив, що на ОСОБА_37 лежить ОСОБА_33 весь у крові, із спущеними штанами, та не рухається, вітчим скинув його з неї, а він наніс ОСОБА_38 удар ногою в голову. Через деякий час приїхала швидка медична допомога та працівники міліції. Відмовився давати покази, щодо інтимних стосунків з вбитою, та щодо вживання ним в той вечір алкогольних чи наркотичних засобів.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що являвся вітчимом загиблій ОСОБА_37 . Приблизно о 03:15 год. йому зателефонував ОСОБА_16 , та спитав вдома ОСОБА_36 чи ні, він відповів, що ні, після цього ОСОБА_16 сказав, що підіймай усіх ОСОБА_31 «замочили», та повідомив, що приблизно 10-15 хв. назад, ОСОБА_36 розмовляла з ним, закричала та зв`язок з нею обірвався, він дав натяк, що ОСОБА_36 находиться біля трансформаторної будки у провулку ОСОБА_39 та зараз до них приїде його брат ОСОБА_17 для допомоги в пошуку. Вони з дружиною почали збиратись, та приблизно через 10-15 хв. приїхав ОСОБА_17 і вони пішли на пошуки, дружина пішла вперед до трансформаторної будки та закричала, підійшовши він побачив груду, це виявилась ОСОБА_36 , на якій лежав ОСОБА_33 та у якого були приспущені штани, він його перекотив, щоб побачити жива ОСОБА_36 чи ні - вона була мертва. Дружина почала кричати, вибігли сусіди та викликали швидку медичну допомогу, після її приїзду дружині дали заспокійливе, він весь час перебував з дружиною, а ОСОБА_17 був біля трупу доньки та ОСОБА_35 один. Бачив, що у ОСОБА_34 одежа була мокра, горло було перерізано, але крові на ньому не було. Після цього на місце події під`їхали працівник міліції ОСОБА_40 , наряд міліції та ОСОБА_15 з ОСОБА_16 . Зброї на місці події не бачив. Від місця події до їх помешкання приблизно 15-20 метрів, тому б крики ОСОБА_34 він би чув. Не вважає, що ОСОБА_31 вбив ОСОБА_33 .

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що обвинуваченого та померлу знає у зв`язку із обставинами справи, на той час був заступником начальника міліції Овідіопольського РВ. Вночі йому подзвонив ОСОБА_41 та розповів, що ОСОБА_42 вбивають, розповівши, що при спілкування з нею він почув як вона почала кричати та шурхіт. Вони вирішили зустрітись біля будинку ОСОБА_43 для початку пошуку. Приблизно через 7 хвилин, десь приблизно о пів 4, він вже був на місці, по дорозі подзвонивши у чергову частину. Коли приїхав на дорозі неподалік від дому ОСОБА_43 на узбіччі стояв ОСОБА_29 , від нього в 10 м, біля трансформатору на землі лежав ОСОБА_33 біля ОСОБА_34 . Всі речі були розкидані на землі, бачив ніж, телефон. Бачив вибиту землю біля лівої ноги ОСОБА_10 на землі валялась пляшка з під горілки та ніж. Підійшов до ОСОБА_35 , який ще лежав, та зв`язав йому руки. Він був брудний та не вчиняв супротив. Приїхала швидка допомога та потім під`їхала оперативна група. Де знайшли ніж та хто його знайшов він не пам`ятає. На землі була суха кров. Слідчий проводила огляд місця події на світанку, щоб нічого не пропустити.

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що на той час працювала в міліції, справа перебувала в її проваджені. В той вечір вона виїжджала у складі слідчо-оперативної групи на місце вчинення злочину, це місце було не далеко від дому вбитої дівчини. Труп дівчини був наполовину роздягнений (без трусів). На місці злочину було знайдено ніж, на якому було багато крові. Вона допитувала ОСОБА_35 , який казав, що подій того вечора не пам`ятає, але ніж його, який він купив задовго до того дня, для власних потреб, та описав саме той ніж, який був знайдений на місці злочину. В ході слідства інших підозрюваних не було, допитувались інші люди, але нікому підозра не вручалась.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що вона працювала фельдшером Новоградківської швидкої медичної допомоги. В ту ніч була її зміна, приблизно о 04:20 год., надійшов виклик на лінію швидкої медичної допомоги. Дзвонив чоловік та казав, що терміново приїжджайте, з дівчиною сталось лихо. Прізвище не назвав, як потім з`ясувалось, що дзвонив її вітчим та назвав їх домашню адресу. На місце виклику вони приїхали через 5-7 хв., та на повороті біля поляни їх зупинили. На тому місці знаходилось приблизно 4-5 чоловіків, вони показали у глиб поляни, вона туди підійшла та побачила, що лежить мертва дівчина з перерізаним горлом, та молодий чоловік, якій лежав на боці поряд з дівчиною, майже на половину на ній, як виявилось це був ОСОБА_33 , в якого були приспущені штани. Одразу за нею підійшов ОСОБА_40 , надів на ОСОБА_35 кайданки, його підняли на коліна, та він прийшов до тями, але нічого не розумів, що коїться, водив очима та нічого не казав. Караджа одразу викликав оперативну групу. Вона підійшла до трупу дівчини, щоб констатувати смерть, очі дівчини були відкритими, вузькі зіниці, на шиї була глибока різана рана, дівчина була без спідньої білизни, на землі крові не було, що її сильно здивувало, тіло було холодне, вважає, що дівчина була мертвою не менше години. Два молоді чоловіка с міліціонерами щось шукали на поляні, та казали «чим же він її порізав?». Вона ніж на місці злочину не бачила. Сумочку біля дівчини, вона теж не бачила.

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що вона йшла з бару десь під ранок, зайшла в поле з кукурудзою, щоб справити нужду, та побачила, що їде автомобіль світлого кольору, без світла фар, тільки стопи горіли, потім той автомобіль завернув та став. Два чоловіка вийшли з цього автомобілю, один з них був схожий на якогось з братів ОСОБА_26 (вона їх погано розрізняє), пішли під станцію, побалакали, відкрили задні двері у автомобілю та винесли тіло людини та поклали його на землю, ОСОБА_26 відкрив багажник та взяв ганчірку чи простирадло. В цю мить по дорозі йшов в дуже нетверезому стані шатався молодий чоловік, в якому вона впізнала ОСОБА_35 , ті чоловіки його покликали «Ей» та потягли за рукав, після цього приєднався ще один чоловік крупної статури, який їй здавався ОСОБА_44 , та побачила, що біля світлого автомобіля, вже стоїть автомобіль темного кольору. Після цього ОСОБА_33 кудись дівся, а в кукурудзяне поле вони викинули щось важке схоже на палку чи биту, тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_33 вже лежить. Ці троє чоловіків сварились один з одним. В неї був з собою мобільний телефон, та вона вирішила їх сфотографувати, спрацював спалах від фотознімку, вона злякалась та почала тікати та загубила телефон, який так і не знайшла. Раніше боялась давати показання, з огляду на те, що у сім`ї ОСОБА_26 погана репутація в селі.

Свідок ОСОБА_23 показала суду, що в той вечір перебувала вдома, син прийшов з роботи, а вона пішла доїти корову, повернувшись додому, була впевнена, що син вдома та пішла відпочивати. Біля 06 ранку, до них додому приїхали співробітники міліції, та ОСОБА_40 їй з чоловіком заявив, що їх син «ножичком зарізав ОСОБА_42 ». Вона попросила, щоб вони її почекали, для того, щоб вона з ними поїхала на місце злочину, поки вона збиралась, вони взяли у чоловіка паспорт сина, та не дочекавшись її поїхали. Після цього, їй зателефонували знайомі та сказали, що знайшли її сина на трупі ОСОБА_45 , ознак життя на той час він не подавав, коли вибігли сусіди на крик матері ОСОБА_45 , то подумали, що лежать два трупа. Коли вона приїхала до місця злочину, її туди не пустили. Потім вона приїхала до слідчого ОСОБА_46 , до її кабінету одразу забіг ОСОБА_40 , та почав питати про ніж. Вона відповіла, що син носив з собою на роботу складний ножичок, який вона йому колись купляла в армію, яким він різав собі обід на роботі, а в ОСОБА_47 він собі купляв «колекційний» ножичок, яким він не користувався, та який завжди знаходився вдома. Із ОСОБА_32 він не був знайомий, та вважає, що мотивів для її вбивства в нього не було. Вважає, що її сина підставили брати ОСОБА_26 , тому що, колись в них були неприязні стосунки до її сина, а прикривав їх ОСОБА_40 , та не тільки в цій ситуації, а завжди, коли вони робили витівки у селі. Крім того, їй відомо, що ОСОБА_27 вбив свого двоюрідного брата ОСОБА_48 , начебто за те, що він шантажував ОСОБА_30 , що розкаже, що він був свідком, як ОСОБА_28 вбивав ОСОБА_31 . Крім того, після виходу на телебаченні програми, на яку вона звернулась, щоб допомогти своєму сину, ОСОБА_49 зв`язався із матір`ю ОСОБА_45 , та повідомив, що більше не може мовчати, після чого матір ОСОБА_45 їй подзвонила та вони зустрілись разом із ОСОБА_50 , де він повідомив, що був свідком тих подій, та бачив, як ОСОБА_27 вбив ОСОБА_31 , всю цю розмову вона записувала на диктофон. Чула, що є ще один свідок охоронець із сусіднього бару, але він боїться, щось казати, тому що, ОСОБА_26 залякали все село.

Також на обґрунтування висунутого обвинувачення прокурор також послався на письмові докази:

-протокол огляду місця події з фототаблицею та схемою до нього (т. 1 а.с. 102-128), відповідно до якого 08 серпня 2009 року, в період часу з 06:25 год до 09:10 год було проведено огляд місця події території на відстані 19 м від перехрестя вул. 50 років Жовтня з провулком в с. Новоградківка Овідіопольського району Одеської області. Під час огляду на відстані 7,6 м від домоволодіння АДРЕСА_4 , поблизу електротрансформаторної підстанції ТП-114 ОРЕМ на траві виявлено труп ОСОБА_10 . Шкіра обличчя, шиї, передньої поверхні грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок трупа зі слідами підсохлої речовини бурого кольору, на губах виявлені садна. Крім того, на трупі виявлені рани: зліва нижче нижньої щелепи виявлено горизонтальну хвилясту рану, дном якої є м`які тканини, у верхній третині шиї зліва рану веретенообразної форми, на лівій боковій передній поверхні шиї в середній третині виявлено рану неправильної форми, на передній поверхні шиї на межі середньої та нижньої третини виявлено рану неправильної форми, нижче якої виявлено рану веретенообразної форми, на зовнішній поверхні лівого плечового суглоба виявлено поверхневу рану неправильної форми, біля основи першого пальця лівої кисті виявлено довгасту рану неправильної форми, на долоні першої фаланги другого пальця лівої кисті виявлено поверхневу лінійну рану, на долоні вертикально-поверхневу лінійну рану, біля першої фаланги третього пальця виявлено лінійну рану неправильної форми, на тильній поверхні третьої фаланги п`ятого пальця лінійну рану, на долонній поверхні першої фаланги першого пальця правої кисті лінійну рану, на тильній поверхні правої стопи виявлено горизонтальну рану веретенообразної форми. Одяг трупа футболка, бюстгальтер та спідниця, просочені речовиною бурого кольору, під трупом виявлено труси з розривом у ластівниці та з боків, на відстані приблизно 19,5 см від трупа виявлено жіночі босоніжки. Біля трупа виявлено мобільний телефон «Sony Ericsson», навушники, чорну сумку, розкладний ніж у розкладному стані, келих з-під горілки «Blagoff». На вищезазначених речах, а також на траві та ґрунті біля трупа виявлено нашарування речовини бурого кольору. Під час огляду вилучені жіночі босоніжки, мобільний телефон «Sony Ericsson», ніж, келих з-під горілки, жіночу сумку зі вмістом, фрагменти трави з нашаруванням бурого кольору;

-постанова та протокол слідчого ОСОБА_20 від 08 серпня 2009 року про відібрання у ОСОБА_9 зразків зрізів з нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом для експертного дослідження (т. 1 а.с. 129, 130), долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 145);

-постанова та протокол слідчого ОСОБА_20 від 08 серпня 2009 року з фототаблицею про виїмку та огляду відповідно до якого у ОСОБА_9 було вилучено одяг, в якому він був в ніч з 07 на 08 серпня 2009 року: джинсів з нашаруванням речовини бурого кольору на обох штанинах, футболки з плямами бурого кольору на всій поверхні, труси, носки та кросівки з плямами бурого кольору на поверхні та на підошві, ременя та ланцюжка з хрестиком (т. 1 а.с. 131, 132-138), долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 156, квитанція №003856 - 157);

-постанова та протокол слідчого ОСОБА_20 від 11 серпня 2009 року про відібрання у обвинуваченого зразків крові та слини для експертного дослідження (т. 1 а.с. 139,140);

-висновок експерта №874 від 11 серпня 2009 року (т. 1 а.с. 143-144, 141 постанова слідчого, 142 супровідний лист), відповідно до якого кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО;

-висновок експерта №911 від 14 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 149-155, 146-147 постанова слідчого, 148 супровідний лист), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. На футболці, джинсових брюках, кросівках обвинуваченого виявлено кров людини групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, на трусах та ланцюжку з хрестиком ОСОБА_9 виявлено лише антиген А, властивий цій самій групі крові за системою АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_10 , даних про походження крові від ОСОБА_9 не виявлено;

-постанова та протокол слідчого про виїмку з Іллічівського відділення СМЕ одягу з трупа ОСОБА_10 спідниці, кофти, бюстгальтера та трусів (т. 1 а.с. 159), долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 160, квитанція №03855 - 161);

-постанова слідчого про долучення до справи в якості речових доказів босоніжок ОСОБА_10 , вилучених під час огляду місця події 08 серпня 2009 року та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 162, квитанція №003838 - 163);

-висновок експерта №939 від 10 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 167-172, постанова слідчого 164-165, супровідний лист 166), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. На мобільному телефоні «Sony Ericsson», скляній пляшці з-під горілки «BLAGOFF», складному ножі, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_10 , даних про походження крові від ОСОБА_9 не виявлено;

-постанова слідчого про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів мобільного телефону «Sony Ericsson» та скляної пляшки з-під горілки «BLAGOFF» (т. 1 а.с. 173, квитанція №003839 - 174);

-висновок експерта №403 від 08 вересня 2009 року(т. 1 а.с. 178-186, постанова слідчого 175-176, супровідний лист - 177), відповідно до якого на клапті шкіри шиї трупа ОСОБА_10 є чотири пошкодження. Пошкодження «1»-«2» та «4» є колото-різаними та могли бути утворені клинком одного колючо-ріжучого знаряддя, яке мало обушок, лезо та максимальну ширину слідоутворюючої частини клинка не більше 2,3 см. Пошкодження «3» має ознаки різаного і могло бути утворене гострою ріжучою кромкою (лезом) травмуючого знаряддя. Індивідуальні ознаки травмуючого знаряддя у пошкодженнях на клапті шкіри шиї не відобразились. Вищезазначені пошкодження могли бути утворені клинком одного колючо-ріжучого знаряддя типу ножа. Пошкодження на клапті шкіри шиї трупа ОСОБА_10 могли бути заподіяні клинком наданого на експертизу ножа;

-постанова слідчого про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу складного ножа (т. 1 а.с. 187);

-акт експертів №860 від 02 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 190-196, постанова слідчого 188-189), відповідно до якої ОСОБА_9 будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав і не страждає, на момент інкримінованого йому діяння ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, знаходився в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, що не позбавляло його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_9 психічних розладів не виявлено, він може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, розуміти значення пред`явленого йому обвинувачення, показання свідків, необхідність відповідальності, приймати участь в слідчих діях та предстати перед судом. ОСОБА_9 в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує;

-акт експертизи №109 від 02 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 199, постанова слідчого - 197-198), відповідно до якого у ОСОБА_9 ознак алкоголізму відсутні та примусового лікування від алкоголізму не потребує;

-висновок експерта №391 від 30 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 204-206, постанова слідчого 201-202, супровідний лист 203), відповідно до якого згідно з висновком експерта №1003 від 16 березня 2009 року кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО; кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. Згідно з висновками Акта судово-медичного дослідження №354 від 11 серпня 2009 року в мазках-відбитках, змивах та тампоні з змивом з головки статевого члена ОСОБА_9 виявлено епітеліальні клітини жіночої генетичної статі. Встановити регіональне (в тому числі піхвове) походження клітин неможливо через недостатню кількість виявлених диференційних ознак. При дослідженні групової належності вищезазначених жіночих епітеліальних клітин виявлено антигени А та В ізосерологічної системи АВО, при цьому антиген А, не властивий організму ОСОБА_9 , міг з`явитись за рахунок домішок епітеліоцитів від жінки (жінок), в організмі якої зазначений антиген міститься, в тому числі за рахунок домішок епітеліоцитів від ОСОБА_10 ;

-висновок експерта №1003 від 05 жовтня 2009 року (т. 1 а.с. 210-214, постанова слідчого 207-208, супровідний лист - 209), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО; кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. У двох мазках на тампонах зі змивами з піхви та ануса ОСОБА_10 виявлені сперматозоїди з домішками крові, в яких виявлений білок крові людини. При визначенні групової належності крові та сперми на тампонах зі змивами з піхви та ануса ОСОБА_10 виявлені антигени А та В. Антиген А властивий ОСОБА_10 і може походити з її крові та виділень. Антиген В потерпілій не властивий та, відповідно, походить від виявленої на тампонах сперми чоловіка носія цієї групової властивості, в тому числі від ОСОБА_9 ;

-висновок експерта №15/275 від 28 серпня 2009 року (т. 1 а.с. 217-223, постанова слідчого 215-216), відповідно до якого на трупі ОСОБА_10 виявлено: три колото-різані та одна різана рана шиї з пошкодженням м`язів та кровоносних судин шиї; садно обличчя, поверхнева рана обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи; поверхні різані рани долонних поверхонь кистей та пальців. Морфологічні характеристики пошкоджень шиї ОСОБА_10 свідчать про те, що вони могли бути утворені плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа, клинок якого має обушок, гостре лезо та ширину слідоутворюючої частини не більше 2,3 см. Пошкодження у вигляді поверхневої рани обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи могли бути утворені предметом, який має гостру кромку. Садно обличчя заподіяно тупим предметом, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відображені, можливо рукою. Пошкодження у вигляді поверхневих різаних ран долонних поверхонь кистей та пальців могли бути утворені предметом, який мав гостру кромку, можливо під час самооборони. Всі пошкодження за своїми морфологічними характеристиками та даним гістологічного дослідження (крововиливу у м`які тканини шиї без клітинної реакції) були утворені в межах декількох хвилин до смерті. Смерть ОСОБА_10 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищезазначеними колото-різаними та різаним пораненнями шиї з пошкодженням м`язів та сосудів шиї. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 було малокрів`я внутрішніх органів. Пошкодження у вигляді колото-різаних та різаного поранення шиї з пошкодженням м`язів і сосудів шиї, які супроводжувались розвитком небезпечного для життя стану масивної крововтрати, згідно з п. 2.1.3о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Пошкодження у вигляді поверхневої рани обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи, садна обличчя, поверхневих різаних ран долонних поверхонь кистей і пальців за звичайному перебігу мають незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм мають ознаками легких тілесних ушкоджень. Час, протягом якого ОСОБА_10 могла здійснювати які-небудь самостійні дії: пересуватись, кричати, чинити опір, міг обчислюватись хвилинами. Давність заподіяння пошкоджень відповідає даті 08 серпня 2009 року. Час смерті в межах 13 годин. Взаєморозташування потерпілої та нападника могло бути різним. Утворення пошкоджень у вигляді колото-різаних та різаної рани шиї, поверхневих різаних ран долонних поверхонь кистей та пальців при падінні з висоти власного зросту виключається. Утворення пошкоджень у вигляді поверхневої рани обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи, садна обличчя при падінні з висоти власного зросту малоймовірне. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про статевий акт з ОСОБА_10 , не виявлено. Під час судово-токсикологічного дослідження крові трупа виявлено 1,7‰ етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

-висновок експерта №56/222 від 04 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 226-228, постанова слідчого 224-225), відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено такі пошкодження: садна, крововиливи голови, обличчя та шиї. Ці пошкодження, з урахуванням їх характеру: садна, крововиливи спричинені дією тупого предмета (предметів), індивідуальні ознаки яких у пошкодженнях не відобразились, у строк: не більше 24 годин до моменту освідування, що відповідає даті 08 серпня 2009 року. Утворення цих ушкоджень не виключається при ударі кулаками та ногами. Різнобічна локалізація свідчить про малу ймовірність утворення цих ушкоджень при падінні з висоти власного росту. Пошкодження, виявлені у ОСОБА_9 , у вигляді саден та крововиливів, під час звичайного перебігу мають незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до легких тілесних ушкоджень. Ушкоджень, які б свідчили про боротьбу ОСОБА_9 з іншою особою або про самооборону особи від ОСОБА_9 не виявлено. На мазках-відбитках та тампоні-змиві з головки статевого члена ОСОБА_9 виявлені епітеліальні клітини жіночої генетичної статі, дійти висновку про регіональне (в тому числі піхвове) походження яких неможливо;

-висновок експерта №353 від 31 серпня 2009 року (т. 1 а.с. 232-236, постанова слідчого 229-230, супровідний лист - 231), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. У піднігтьовому вмісті зрізів обох рук ОСОБА_9 виявлено кров, епітеліальні клітини та білок людини. Дійти висновку про статеву належність виявленої крові та клітин неможливо у зв`язку із відсутністю в препаратах епітеліоцитів та лейкоцитів. При визначенні групової належності крові, виявленої у піднігтьовому вмісті зрізів обох рук ОСОБА_9 виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові А з ізогемагглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілої ОСОБА_10 та виключає її походження від ОСОБА_9 за груповою ознакою. При визначенні групової належності епітеліальних клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів обох рук ОСОБА_9 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження клітин від особи (осіб) з групою крові В з ізогемагглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, в тому числі і від ОСОБА_9 і виключає їх походження від ОСОБА_10 за груповою ознакою;

-висновок експерта №928 від 17 вересня 2009 року(т. 1 а.с. 240-243, постанова слідчого 237-238, супровідний лист - 239), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО, кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. На трусах, спідниці ОСОБА_10 виявлено кров людини без домішок сперматозоїдів, групи А з ізогемагглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_10 , яка є носієм цієї групової ознаки. Дані про походження крові від ОСОБА_9 відсутні;

-висновок експерта №896 від 07 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 247-251, постанова слідчого 244-245, супровідний лист - 246), відповідно до якого кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО кров ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А по ізосерологічній системі АВО. На двох фрагментах сухої трави , навушниках від мобільного телефону, сумці, вилучених з місця події, виявлена кров людини групи А з ізогемагглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від ОСОБА_10 , яка є носієм цієї групової ознаки. Дані про походження крові від ОСОБА_9 відсутні;

-постанова слідчого про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів двох фрагментів сухої трави, навушників від мобільного телефону, жіночої сумки (т. 2 а.с. 1 квитанція №003840 - 2);

-висновок експерта №170 від 23 жовтня 2009 року(т. 2 а.с. 6-9, постанова слідчого 3, довідка 4, опис - 5), відповідно до якого, що ніж, вилучений під час огляду місця події 08 серпня 2009 року, виготовлений промисловим способом, є складним кишеньковим ножем, належить до групи господарських ножів найзагальнішого побутового призначення і не є холодною зброєю;

-постанова та протокол слідчого відібрання зразків крові у ОСОБА_9 для експертного дослідження (т. 2 а.с. 12,13);

-висновок експерта №1111 від 13 листопада 2009 року(т. 2 а.с. 15-23, постанова слідчого 10-11, супровідний лист - 14), відповідно до якого сперматозоїди, виявлені на тампоні з вмістом піхви ОСОБА_10 , можуть належати ОСОБА_9 з вірогідністю 99,9999999%, клітини на тампоні з вмістом анусу ОСОБА_10 не належать ОСОБА_9 , а належать ОСОБА_10 ;

-постанова слідчого про долучення до справи в якості речових доказів тампонів і мазків з вмістом піхви, ануса та ротової порожнини ОСОБА_10 , тампонів зі зразками крові та слини ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 24);

-висновок експерта №357 від 30 жовтня 2009 року (т. 2 а.с. 28-33, постанова слідчого 25-26, супровідний лист - 27), відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено такі пошкодження: садна, крововиливи голови, обличчя та шиї. Ці пошкодження спричинені дією тупих предметів, групові та індивідуальні ознаки контактуючих поверхонь у цих пошкодженнях не відобразились. Не виключено, що ці пошкодження могли бути утворені від ударів кулаками, ногами, іншими предметами. Пошкодження ОСОБА_9 могли бути заподіяні 08 серпня 2009 року. За характером пошкоджень точно встановити обставини, за яких вони були заподіяні, неможливо. Зазначені пошкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння, згідно з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» належать до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи множинність та різну локалізацію тілесних ушкоджень, утворення цих ушкоджень при падінні з висоти власного росту виключається. Разом з тим, не виключається, що якісь з цих ушкоджень могли бути заподіяні під час падіння та удару об тупі предмети. Поставлений ОСОБА_9 діагноз «Стан після забиття головного мозку» не підтверджується якими-небудь об`єктивними клінічними (неврологічними) даними, тому цей діагноз не може бути прийнятий під час визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень і не підпадає під судово-медичну оцінку,

-довідки наркологічного кабінету Овідіопольської ЦРБ Одеської області (т. 2 а.с. 49, 50, 51), відповідно до якої в крові ОСОБА_9 виявлено 0,85‰, наркотичні речовини не виявлені, в сечі виявлено 2,03‰, та на обліку в Овідіопольському наркологічному кабінеті він не перебуває;

-протокол затримання ОСОБА_9 в порядку ст. 115 КПК України (в редакції КПК України станом на 11 липня 2009 року), відповідно до якого 08 серпня 2009 року в період часу з 19:40 год до 20:05 год слідчим ОСОБА_20 було складено протокол про те, що ОСОБА_9 було затримано, та я якому ОСОБА_9 власноруч зазначено про необхідність скористатись послугами захисника, та про те, що він не пам`ятає обставини, які сталися в ніч з 07 по 08 серпня 2021 року, оскільки був дуже п`яний, випив пів літра горілки та приблизно 7 пляшок пива (т. 2 а.с. 52-54);

-протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (т. 2 а.с. 58), відповідно до якого 08.08.2009 р в 10:30 годин ОСОБА_9 був оглянутий лікарем-наркологом Овідіопольського ЦРЛ, одежа якого була в плямах бурого кольору та бруді. Забійні рани лицьової частини голови, гематома правої орбітальної області верхньої губи. Скарги на головну біль, запаморочення, не пам`ятає що відбулося, зі слів вживав горілку та пиво (т.2 а.с.60);

-клопотання слідчого та постанови Апеляційного суду Одеської області про надання роздруківок телефонних дзвінків (т. 2 а.с. 70-71, 73-74, 80-81, 99-100);

-довідка судово-медичного експерта (т. 2 а.с. 72), з якої вбачається, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-різаних пошкоджень шиї з пошкодженням сосудів шиї та настала внаслідок гострої крововтрати;

-постанова та протокол слідчого про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_9 від 17 серпня 2009 року (т. 2 а.с. 75, 76);

-протокол роз`яснення прав ОСОБА_9 від 17 серпня 2009 року (т. 2 а.с. 77-78);

-протокол ознайомлення ОСОБА_9 від 17 серпня 2009 року з правом на захист (т. 2 а.с. 79);

-постанова слідчого про відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 від 08 серпня 2009 року (т. 2 а.с. 82);

-постанова про долучення до справи в якості речових доказів відеокасети з записом допиту ОСОБА_9 від 09.08.2009 р. (т. 2 а.с. 83);

-постанова слідчого про визнання ОСОБА_14 потерпілою (т. 2 а.с. 84);

-копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_10 від 08 серпня 2009 (т. 2 а.с. 85), відповідно до якого безпосередньою причиною смерті є гостра крововтрата внаслідок травми інших кровоносних судин на рівні шиї;

-акт судово-медичного обстеження трупа (т. 2 а.с. 86-92) відповідно до якого на трупі ОСОБА_10 виявлено: три колото-різані та одна різана рана шиї з пошкодженням м`язів та сосудів шиї; садно обличчя, поверхнева рана обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи; поверхневі різані рани долонних поверхонь кистей та пальців. Морфологічні характеристики пошкоджень шиї ОСОБА_10 свідчать про те, що вони могли бути утворені плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа, клинок якого має обушок, гостре лезо та ширину слідоутворюючої частини не більше 2,3 см. Пошкодження у вигляді поверхневої рани обличчя, лівого плечового суглобу, правої стопи могли бути утворені предметом, який має гостру кромку. Садно обличчя заподіяно тупим предметом, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відображені. Пошкодження у вигляді поверхневих різаних ран долонних поверхонь кистей та пальців могли бути утворені предметом, який мав гостру кромку. Всі пошкодження за своїми морфологічними характеристиками та даними гістологічного дослідження (крововиливу у м`які тканини шиї без клітинної реакції) були утворені в межах декількох хвилин до смерті. Смерть ОСОБА_10 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищезазначеними колото-різаними та різаним пораненнями шиї з пошкодженням м`язів та судин шиї. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 було малокрів`я внутрішніх органів. Під час судово-токсикологічного дослідження крові трупа виявлено 1,7‰ етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 94);

-копія ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2016 року про скасування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т. 2 а.с. 111-113);

-копія ухвали Апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року про скасування вироку Овідіопольського районного суду від 14 лютого 2013 року відносно ОСОБА_9 та про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд (т. 2 а.с. 114-119);

-копія постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року про повернення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 прокурору Овідіопольського району для проведення додаткового розслідування (т. 2 а.с. 120-125);

-копія клопотання захисника про виклик свідків до Білгород-Дністровського міськрайонного суду (т. 2 а.с. 126, 127-128);

-копія заяви потерпілої ОСОБА_14 , в якій просить виправдати ОСОБА_9 , та скарги та протокол слідчого (т. 2 а.с. 129-130);

-копія заяви захисника слідчому про повторний допит потерпілої та свідків (т. 2 а.с. 131);

-копія ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року про відмову в задоволенні скарги на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року про повернення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 прокурору Овідіопольського району для проведення додаткового розслідування (т. 2 а.с. 132-139, т. 3 а.с. 2-9, 10-14);

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_51 (т.2 а.с.223); копія письмових пояснень ОСОБА_52 (т.2 а.с.224); копія письмових пояснень ОСОБА_53 (т. 2 а.с. 225); довідка про смерть ОСОБА_54 (т. 2 а.с. 226); довідка про смерть ОСОБА_55 (т. 2 а.с. 227) протокол допиту ОСОБА_55 (т. 2 а.с. 228-230); протокол допиту ОСОБА_54 (т. 2 а.с. 231-233); протокол допиту ОСОБА_51 (т. 2 а.с. 234-236);

-копія рапорту начальника СКР Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо абонентських номерів, які належать ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_56 (т. 3 а.с. 1);

-обвинувальний висновок від 04 січня 2010 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.15 та ч.2 ст.153, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.п.9, 10 ч.2 ст.115 КК України (т. 3 а.с. 15-43);

-роздруківка інформація щодо абонентів «Київстар» (т. 3 а.с. 85-122);

-план-схема с. Новоградківка (т. 3 а.с. 123);

-висновок експерта №1057 від 14 серпня 2009 року, відповідно до якого на мобільному телефоні, складному ножі, скляній пляшці, виявлених та вилучених 08.08.2009 р. при проведенні огляду місця події за фактом вбивства ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 , наявних слідів папілярних візерунків рук не придатні для ідентифікації особи (т. 3 а.с. 136-139, довідка 134, супровідний лист 135);

-клопотання захисника від 08 червня 2015 року прокурору Одеської області про передання матеріалів кримінального провадження до ГУМВС України в Одеській області (т. 3 а.с. 140-141, 143-145);

-лист-відповідь заступника прокурора Одеської області ОСОБА_57 на клопотання захисника (т. 3 а.с. 146, 147- конверт);

-копія постанови заступника прокурора Одеської області ОСОБА_57 від 23 червня 2015 року про визначення територіальної підслідності кримінального провадження (т. 3 а.с. 148);

-копія супровідного листа про направлення кримінального провадження до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області (т. 3 а.с. 149);

-копія доручення від 22 липня 2015 року про проведення досудового розслідування (т. 3 а.с. 150);

-копія повідомлення від 22 липня 2015 року про початок досудового розслідування (т. 3 а.с. 151);

-копія повідомлення від 31 липня 2015 року про завершення досудового розслідування (т. 3 а.с. 152);

-копія супровідного листа від 31 липня 2015 року про направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (т. 3 а.с. 153, 154-157).

Вказаних доказів сторона обвинувачення вважала достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_9 злочинів і обґрунтованості висунутого йому обвинувачення.

Проте дослідивши докази, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно визнати невинуватим у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю того, що зазначені злочини вчинені обвинуваченим, з огляду на таке

Так встановлено, що зазначене кримінальне провадження неодноразово розглядалась судами в порядку КПК України 1960 року, зокрема:

04.01.2010 відносно ОСОБА_9 складено обвинувальний висновок у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п.п. 9, 10 ч. 2 ст. 115 КК України.

22.02.2010 ухвалою Апеляційного суду Одеської області кримінальну справу відносно ОСОБА_9 повернуто для проведення додаткового розслідування.

08.12.2011 ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області повторно справу повернуто для проведення додаткового розслідування.

14.02.2013 вироком Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_9 засуджено за злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п.п. 9, 10 ч. 2 ст. 115 КК України, до довічного позбавлення волі.

11.06.2013 ухвалою Апеляційного суду Одеської області скасовано вирок Овідіопольського райсуду від 14.02.2013 року та направлення справи до суду на новий розгляд до Білгород-Дністровського міжрайонного суду Одеської області.

Після надходження матеріалів справи прокурору відомості про вчинені злочини внесені до ЄРДР за № 0001306 та проводилось досудове розслідування в порядку нині діючого КПК України та ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п.п. 9, 10 ч. 2 ст. 115 КК України.

31.07.2015 ОСОБА_9 змінено підозру, складено обвинувальний акт, та цього ж дня його надіслано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, у наступному вигляді.

05.08.2015 ухвалою Білгород-Дністровський міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт повернуто для усунення недоліків і це рішення залишено в силі апеляційним судом ухвалою від 23.04.2015.

08 грудня 2015 року ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси обвинувальний акт в черговий раз повторно повернуто прокурору для усунення недоліків.

23 вересня 2016 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області обвинувальний акт в черговий раз повторно повернуто прокурору для усунення недоліків, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося.

29 січня 2019 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 в останнє, з викладенням формулювання обвинувачення, зазначеному на 1 та 2 аркушах даного вироку суду.

Так, згідно твердження сторони обвинувачення, ОСОБА_9 спочатку погрожуючи застосуванням фізичного насильства та спричинення тілесних ушкоджень, демонструючи перед ОСОБА_10 наявним у нього складним ножем привів її до електротрансформаторної підстанції, після чого наніс удар кулаком в обличчя та яка від цього впала на землю та почала відбиватися від нього, після чого він знов демонструючи ніж придушив її волю зірвав нижню білизну, частково футболку та вчинив насильницький статевий акт в природній формі, тобто зґвалтував її проти її волі. Після чого, з метою приховування даного злочину вбив її, спричинивши їй різані рани долонних поверхонь кистей та пальців, та завдав три удари ножем в область шиї, а також різану рану шиї з пошкодженням м`язів і кровоносних судин, від яких ОСОБА_10 померла.

Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що при викладенні фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 злочинів щодо ОСОБА_10 органами досудового розслідування допущено суттєві протиріччя з письмовими доказами, а також з показами свідків.

Суд зазначає, що основним способом фіксації результатів огляду місця події є складання протоколу. Способами фіксації також є плани (схематичні чи масштабні), світлини, що ілюструють місце події, його окремі вузли, сліди, речові докази.

Складання протоколу вимагає дотримання ряду певних вимог: протокол повинен бути повним і містити детальний опис окремих слідів та інших обставин злочину; всі виявлені об`єкти, предмети та обставини повинні бути зафіксовані у протоколі огляду точно у такому вигляді, в якому вони знаходилися у момент здійснення огляду та спостерігалися слідчим. Якщо до обстановки вносилися певні зміни, то факти внесення таких змін повинні бути встановлені слідчим, шляхом проведення інших слідчих дій - допитами, експертизами, відтворенням обстановки та обставин події тощо.

Протокол повинен відображати своєрідну логіку огляду місця події, тобто послідовність усіх виконаних дій. Такий опис, при збереженні обстановки на час виявлення місця злочину, дозволяє досить повно уявити картину місця події, а, отже, й побудувати уявну модель події злочину.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні протокол огляду місця події з фототаблицею та схемою до нього (т. 1 а.с. 102-128), містить суперечності, які під час судового розгляду сторона обвинувачення не змогла усунути.

Так, в порушення вищезазначених вимог під час проведення даного огляду слідчим не дотримано вимог щодо точного відображення обставин точно у такому вигляді, в якому вони знаходились у момент здійснення огляду, а саме: на фотознімках №11, 12, 15, 16 вбачається наявність мобільного телефону та поруч з ним відсутність інших предметів, водночас на фотознімку №34 даний мобільний телефон вже перебуває під ліктем та біля нього вже знаходяться жіночі труси, однак згідно протоколу труси виявлені під трупом, а ні як біля нього, та дані труси під час огляду місця події вилучені не були.

Однак суперечності щодо білизни також виникли під час проведення судово-медичної експертизи №15/275 від 15.09.2009 року (т. 1 а.с. 217-223), зокрема труп ОСОБА_10 доставлений в трусах.

Дана обставина також встановлена під час апеляційного розгляду в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року.

Крім того, як вбачається на фотознімках на правій руці трупа ОСОБА_10 , зігнутої в ліктьовому суглобі, наявна жіноча сумка, а в самому протоколі огляду місця події не зафіксовано жодних даних про порушення ґрунтового чи трав`яного покриву місця скоєння злочину.

Наведені обставини не узгоджуються із твердженням сторони обвинувачення, що потерпіла ОСОБА_10 відбивалася в ході зґвалтування, а з огляду на повне заперечення обвинуваченим ОСОБА_9 своєї провини, інших доказів, щодо даного факту стороною обвинувачення суду не надано.

Водночас, згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №15/275 від 15.09.2009 року, тілесних ушкоджень, що свідчать про насильницький статевий акт, у потерпілої ОСОБА_10 виявлено не було (т. 1 а.с. 217-223).

Також, відповідно до висновку експерта №56/222 від 04.09.2009, пошкоджень, що свідчать про боротьбу ОСОБА_9 із сторонньою особою або самообороною сторонньої особи від ОСОБА_9 не виявлено (т. 1 а.с. 226-228).

Також суд обґрунтовано не прийняв до уваги твердження слідчого ОСОБА_20 , що ніж, який знайдено на місці виявлення трупу, ОСОБА_9 визнавав своїм, оскільки цьому не надано доказів, а ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив протилежне. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим.

При цьому суд звертає увагу, що на ножі не виявлено слідів пальців обвинуваченого. Важливе є також те, що з ОСОБА_9 та його матір`ю, які підтверджували, що до загибелі потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_9 мав у користуванні розкладний ніж, не проводилось слідча дія щодо впізнання ножа, який знайдено на місці виявлення трупу.

За таких обставин твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не чинив зґвалтування потерпілої, органами досудового слідства не спростовані, а твердження органів досудового слідства щодо скоєння ОСОБА_9 насильницького статевого акту з потерпілою ОСОБА_10 , не підтверджуються висновками судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №15/275 від 15.09.2009 року (т. 1 а.с. 217-223), на яку органи досудового слідства посилаються в обвинувальному висновку, як на доказ провини ОСОБА_9 .

Крім того, поза увагою досудового слідства, опинилась та обставина, що згідно показань потерпілої ОСОБА_14 та ОСОБА_18 на час виявлення трупа ОСОБА_10 її одежа була вологою, на місці ножових поранень на шиї та зоні декольте не було слідів крові, а мало вигляд обмивання. З огляду на розташування місця пригоди неподалік від річки Барабой (схема - т. 3 а.с. 123), досудове слідство не дослідило обставини можливого місця вбивства на узбережжі та подальшого переміщення тіла до місця його виявлення.

З врахуванням того, що нанесено різані рани з пошкодженням м`язів та кровоносних судин шиї, а смерть ОСОБА_10 настала внаслідок знекровлення, все це свідчить про безумовне утворення значних слідів крововиливу, але які під час огляду місця події не виявлено на зазначених частинах тіла та під верхньою частиною тулубу та голови. Знаходження слідів крові під ніжними кінцівками ОСОБА_10 та в стороні від тіла, може свідчити, що її після вбивства переміщували. З врахуванням позиції досудового слідства ОСОБА_9 не міг вчинити таких дій по переміщенню тіла.

Крім цього, згідно з висновками експерта №403 від 08.09.2009, на представленому на експертне дослідження клапті шкіри шиї від трупа потерпілої ОСОБА_10 виявлено три колото-різані та одне різане пошкодження, які могли бути заподіяні ножем, вилученим з місця події та представленим на експертне дослідження (т. 1 а.с. 178-186).

Одночасно з акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 №275 від 28.08.2009 року та на підставі висновків судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_10 №15/275 від 28.08.2009 вбачається, що крім колото-різаних та різаних ран шиї, утворених знаряддям типу ножа, у потерпілої ОСОБА_10 виявлена поверхнева рана обличчя, лівого плечового суглоба, правої стопи, які утворені предметами, що мають гостру кромку. У трупа потерпілої ОСОБА_10 також садна обличчя, заподіяна дією тупого предмета, можливо рукою і навіть поверхневі різані рани долонних поверхонь кистей і пальців (т. 1 а.с. 217-223).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства не встановлювалося, яким саме предметом, що має гостру крайку, були завдані потерпілій рани на обличчі, лівому плечовому суглобі та правій стопі та де знаходиться такий предмет.

Що ж до виявлених у трупа потерпілої ОСОБА_10 поверхневих різаних ран долонних поверхонь кистей та пальців, то згідно з висновками судово-медичних експертиз, зазначені пошкодження свідчать про можливу самооборону.

Водночас, згідно з актом судово-медичної експертизи ОСОБА_9 №56/222 від 04.09.2009 пошкоджень, що свідчать про боротьбу ОСОБА_9 із сторонньою особою (зокрема з ОСОБА_10 ) або самообороною сторонньої особи від ОСОБА_9 не виявлено (т. 1 а.с. 226-228).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що дані суперечності в ході досудового слідства не були досліджені та усунуті, як не було встановлено обставин щодо отримання потерпілою всіх перерахованих ушкоджень та під час судового розгляду стороною обвинувачення не спростовані.

Разом з тим, згідно з висновками судово-експертних досліджень трупа потерпілої ОСОБА_10 , всі отримані нею тілесні ушкодження утворилися в межах кількох хвилин до моменту смерті та час протягом якого ОСОБА_10 могла робити будь-які самостійні дії: пересуватися, кричати, чинити опір, могло обчислюватися хвилинами. Також, за висновком експерта, смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з колото-різаними і різаними пораненнями шиї з пошкодженням м`язів і судин шиї, що супроводжувалося масивною крововтратою і безпосередньою причиною смерті стала недокрів`я внутрішніх органів. Також, згідно з висновками тих самих експертиз, судово-медичних даних про переміщення трупа не виявлено (т. 2 а.с. 21-34).

З акту судово-медичного дослідження №275 від 28.08.2009 та судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_10 №15/275 від 28.08.2009 вбачається, що труп ОСОБА_10 надійшов у морг, одягнений у футболку, задня поверхня якої у верхній третині рясно просякнута кров`ю, бюстгальтер жовтий синтетичний, просочений кров`ю, спідниця жовта, задня поверхня якої просякнута кров`ю та труси чорні (т. 2 а.с. 21-34).

Разом з тим, з протоколу огляду місця події, а також фототаблиць до нього, вбачається, що футболка на потерпілій рясно просякнута речовиною бурого кольору спереду, при цьому з матеріалів справи вбачається, що згодом зазначена футболка, на відміну від інших предметів, що належать потерпілій та вилучених з місця події, взагалі не було надано для подальших експертних досліджень.

Також протоколом огляду місця події не зафіксовано жодних нашарувань бурого кольору на ґрунті та трав`яному покриві під трупом в області голови трупа, а з представлених у фототаблицях фотографій вбачається відсутність слідів стікання крові з ран та порізів, що є як на шиї потерпілої, так і на інших частинах тіла (т. 1 а.с. 3-29).

Зазначені обставини, з урахуванням висновків експертів про те, що поранення шиї, що є у потерпілої, супроводжувалися масивною крововтратою, що призвела до недокрів`я внутрішніх органів, а також можливість мінімальної можливості потерпілої до пересування та активного опору при такому пораненні, органами досудового слідства не досліджені та не оцінені у ході проведення досудового розслідування, так само як ї механізм утворення рясного промокання футболки потерпілої за відсутності слідів стікання крові з різаних та колото-різаних ран, а також можливі причини відсутності крові під трупом потерпілої в області голови.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані, що достовірно та незаперечно підтверджували обвинувачення ОСОБА_9 у зґвалтуванні та вбивстві потерпілої ОСОБА_10 .

За наведених обставин, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що органами досудового розслідування допущено таку неправильність та неповноту досудового слідства, яка не може бути усунена під час судового розгляду та негативно позначиться на правильності вирішення справи по суті.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги висновки експерта №1003 від 05.10.2009 та №1111 від 13.11.2009, які досліджено за клопотанням прокурора та відповідно до яких сперматозоїди виявлені з піхви та ануса потерпілої ОСОБА_10 можуть належити ОСОБА_9 з вірогідністю 99,9999999%, однак ці докази не є безумовною підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового, оскільки вказані докази під час оцінки у сукупності з іншими доказами, які оцінені судом першої інстанції з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення свідчать про непричетність обвинуваченого до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд також приймає до уваги висновок експерта №357 від 08.10.2009 та №56/222 відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено ссадини, кровопотьоки голови, лиця та шиї, які спричинені в результаті протидії тупими предметами з яких не виключено спричинення від ударів кулаками рук, ніг та іншими предметами, який у відповідності до показань самого обвинуваченого та свідка ОСОБА_22 свідчить про можливість здійснення заходів фізичного впливу на обвинуваченого ОСОБА_9 іншими особами, в результаті яких останній міг втратити свідомість та в подальшому переміщений до трупу ОСОБА_10 .

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не надана оцінка щодо переміщення трупу, її миття та можливість здійснення цих дій самим обвинуваченим, який на момент злочину перебував у стані алкогольного з 2,03 проміле, що свідчить про середній ступінь оп`яніння.

За наведених обставин апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 в частині визнання ОСОБА_58 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України необґрунтованими та недоведеними, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При цьому посилання прокурора ОСОБА_6 на скасування вироку та призначення нового судового розгляду через неналежне співставлення судом першої інстанції доказів, які надані стороною обвинувачення, та ті дані, які він встановив під час судового розгляду, не проаналізував їх з точку зору достатності та взаємозв`язку та надав перевагу одним доказам над іншими, тим самим допустив порушення вимог статей 94, 370, 374 КПК України, що у своїй сукупності є істотними та такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення є безпідставними з огляду на те, що ці дані не є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в тому числі з урахуванням положень ч. 3 ст. 409 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що посилання прокурора про наявність відмінностей у проголошеному вироку від письмового тексту є необґрунтованими з огляду на те, що відмінності зазначені стороною обвинувачення не ставлять під сумнів законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення та справедливість процесу в цілому. Такі невідповідності є несуттєвими та не стосуються обсягу судового рішення, яким обґрунтовується певні встановлені судом факти, а також не викривляють сам зміст судового рішення через зменшення його обсягу.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у справі №660/1122/18.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежного забезпеченні права обвинуваченого на захист під час досудового слідства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КПК України (в редакції 1960 р.) захисник запрошується підозрюваним, обвинуваченим, підсудним чи засудженим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого. Особа, що провадить дізнання, слідчий, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка утримується під вартою, допомогу у встановленні зв`язку з захисником або з особами, які можуть запросити захисника.

Згідно з ч. 3 ст. 47 КПК України (в редакції 1960 р.) особа, яка провадить дізнання, слідчий чи суд можуть призначити захисника у встановленому законом порядку через адвокатське об`єднання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК України (в редакції 1960 р.) захисник призначається у випадках коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний бажає запросити захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може цього зробити.

Частиною 5 ст. 47 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачено, що у випадку, коли є потреба у проведенні невідкладних слідчих чи інших процесуальних дій з участю захисника, а підозрюваний чи обвинувачений ще не встиг запросити захисника або явка обраного захисника неможлива, особа, яка провадить дізнання, слідчий своєю постановою вправі призначити захисника тимчасово до явки обраного захисника.

Відповідно до ч. 6 ст. 47 КПК України (в редакції 1960 р.), якщо потреби у проведенні невідкладних слідчих чи інших процесуальних дій з участю захисника немає і коли неможлива явка захисника, обраного підозрюваним протягом двадцяти чотирьох годин, а захисника, обраного обвинуваченим чи підсудним, - протягом семидесяти двох годин, особа, яка провадить дізнання, слідчий, суд мають право запропонувати підозрюваному, обвинуваченому, підсудному запросити іншого захисника. Якщо і цей захисник не зможе з`явитися для участі в справі протягом двадцяти чотирьох годин, а також у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний протягом того ж строку не запросить іншого захисника, особа, яка провадить дізнання, слідчий чи суддя постановою, а суд - ухвалою самі призначають захисника.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_9 від 08.08.2009, останній просив призначити йому захисника (т. 2 а.с. 52-54).

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_9 призначались захисники постановами слідчого від 09 та 11 серпня 2009 року (т. 1 а.с. 29-30).

Разом з тим, як вбачається з доказів наданих суду захисник не ознайомлювався з постановою про затримання ОСОБА_9 в якості підозрюваного (т. 2 а.с. 52-54); про відібрання експериментальних зразків крови та слини ОСОБА_9 від 10.08.2009 р. (т. 1 а.с. 139), протоколом відібрання зразків крови та слини ОСОБА_9 від 11.08.2009 р. (т. 1 а.с. 140), постановою слідчого про призначення судово-імунологічної експертизи від 10 серпня 2009 р. (т. 1 а.с. 141); постановою слідчого про долучення до справи в якості речових доказів зрізів нігтьових пластинок ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 145); постановою слідчого про призначення судово-імунологічної експертизи від 18.08.2009р. (т. 1 а.с. 146-147); постановою слідчого про призначення судово-імунологічної експертизи від 20.08.2009р. (т. 1 а.с.164-165); постановою слідчого про призначення медико-криміналістичної експертизи від 20.08.2009р. (т. 1 а.с. 175-176); постановою слідчого про призначення комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 25.08.2009р. (т. 1 а.с. 188-189); постановою слідчого про призначення амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 25.08.2009р. (т. 1 а.с. 197-198); постановою слідчого про призначення судово-цитологічної експертизи від 15.09.2009р. (т. 1 а.с. 201-202); постановою про призначення судової генотипоскопичної експертизи від 09.10.2009р. (т. 2 а.с. 10-11), постановою про відібрання експериментальних зразків для експертного дослідження крові у ОСОБА_9 від 15.10.2009р. (т. 2 а.с. 12), постановою про призначення комісійної судово-медичної експертизи (т. 2 а.с. 25-26).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.48 КПК України (в редакції 1960 р.) з моменту допуску до участі у справі захисник має право ознайомлюватися з матеріалами, якими обґрунтовується затримання підозрюваного чи обрання запобіжного заходу або пред`явлення обвинувачення, а після закінчення досудового слідства - з усіма матеріалами справи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст.48 КПК України (в редакції 1960 р.) захисник має право бути присутнім на допитах підозрюваного, обвинуваченого та при виконанні інших слідчих дій, виконуваних з їх участю або за їх клопотанням чи клопотанням самого захисника, а при виконанні інших слідчих дій - з дозволу дізнавача, слідчого.

Не ознайомлення з вказаними постановами слідчого, які могли стати підставами для подачі клопотань з боку сторони захисту привело до неповного, однобічного та упередженого досудового розслідування, що призвело до порушення принципу змагальності.

При цьому і пасивна поведінка захисника на той час мала вплив на якість первинного досудового слідства, на неприпустимість цього вказується в постановах Другої судової палати Касаційного кримінального суду к складі Верховного Суду від 02.04.2020 р. у справі №415/1864/14-к та Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 р. у справі №236/4216/18.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення строків досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.02.2016 під час розгляду апеляційної скарги сторони захисту на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2016 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 встановлено наступні обставини:

Під час розслідування на першому етапі строк досудового розслідування продовжувався до п`яти місяців, тобто до 08.01.2010.

Після повернення ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.02.2010 кримінальної справи відносно ОСОБА_9 для проведення додаткового розслідування, 28.09.2010 справа надійшла до прокуратури Овідіопольського району Одеської області.

30.09.2010 прокурор продовжив строк досудового розслідування на один місяць, тобто до 28.10.2010 р., на цю дату строк досудового розслідування склав 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 КПК (в редакц.1960 р.) при поверненні судом справи для провадження додаткового слідства, строк додаткового слідства встановлюється прокурором, який здійснює нагляд за слідством, в межах одного місяця з моменту прийняття справи до провадження. Далі продовження зазначеного строку провадиться на загальних підставах після сплину шести місяців - Генеральним прокурором України та його заступниками.

04.11.2010 після додаткового розслідування справу знову направлено до суду вже за межами продовженого строку досудового розслідування.

Після повторного надходження справи прокурору 03.06.2015 для проведення додаткового розслідування, його строк більше не продовжувався, про що свідчить зміст наявного в матеріалах судового провадження Реєстру матеріалів досудового розслідування, а також пояснення як захисника так і прокурора в судовому засіданні апеляційного суду.

Наслідки проведення розслідування за межами строку досудового розслідування встановлені нормами КПК України та відомі органам обвинувачення, а тому вони приймають рішення про необхідність продовжувати строк досудового розслідування, але при цьому мають знати, що ч. 3 ст. 197 КПК України не допускає можливості прийняття слідчим суддею (судом) рішення про продовження строку тримання під вартою особи за межами строку розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується направленням до суду обвинувального акту.

Також ч. 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно пояснень в судовому засіданні прокурора та захисника, а також відповідно до наявної в матеріалах судового провадження ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 08.12.2015 обвинувальний акт після 31.07.2015 двічі повертався прокурору для усунення недоліків. При цьому строк досудового розслідування також не продовжувався.

Судом враховується, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено під час судового розгляду повернення прокурора обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а також закриття провадження щодо вчиненого тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення та органом досудового розслідування порушено порядок проведення досудового розслідування, складання та вручення обвинувального висновку та обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування порушило право ОСОБА_9 на захист, що одночасно порушило принцип «правової визначеності», який є важливою складовою принципу верховенства права, що зробило не стабільним правове положення ОСОБА_9 (см. п. 42 рішення ЄСПЛ, у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, порушено принцип «справедливої рівноваги сторін», з огляду на те, що сторона обвинувачення після повернення обвинувального акту на додаткове розслідування намагалась виправити недоліки слідства, продовжувати збирати докази, вже після того як строки досудового розслідування закінчились, що також порушило право на захист (см. п.29 постанови ЄСПЛ від 01.04.2010, справа «Королев проти Російської Федерації» (скарга №5447/03).

Таким чином, встановлення судом порушення строків досудового слідства (розслідування) є переважним у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_9 невинуватим у зв`язку із недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені ним.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, виправдувальний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни, скасування та ухвалення обвинувального вироку, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, апеляційним судом не виявлено, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржений вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28.12.2021 у кримінальному провадженні №0001306, внесеному до ЄРДР 05.06.2015, яким ОСОБА_9 , визнано невинним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та виправдано залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4