Номер провадження: 11-сс/813/1851/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2023 року в кримінальному проваджені №0000031 від 28.04.2023 року,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 19.10.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.; тютюн для кальяну наступних маркувань без марок акцизного податку: торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки; торгової марки «420» вагою 100г у кількості 23 штуки; торгової марки «UNITY» вагою 100г у кількості 34 штуки; торгової марки «MOLFAR» вагою 100г у кількості 1 штукa; торгової марки «CULT» вагою 100г у кількості 28 штуки; торгової марки «JiBiAR» вагою 100г у кількості 91 штуки; торгової марки «DARKUA» вагою 100г у кількості 11 штуки; торгової марки «Serbetli» вагою 50г у кількості 24 штуки; торгової марки «Fl shaha» вагою 50г у кількості 24 штуки; торгової марки «DAIM» вагою 50г у кількості 48 штуки; торгової марки «Pelikan» вагою 50г у кількості 34 штуки; торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у загальній кількості 704 грн.; мобільний телефон торгової марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 ; купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США; купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки 1 штука, номіналом 20 доларів США кожна, у загальній кількості 20 доларів США; банківські картки: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_9 ; копію свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_8 на 1 арк.; мобільний телефон торгової марки «Apple» imei: НОМЕР_10 ; папку формату А5 з накладними у кількості 1 штука.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене стороною обвинувачення під час обшуку майно може свідчити про незаконний збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, зокрема великої кількості немаркованих марками акцизного податку тютюну для кальяну, електронних носіїв інформації, грошових коштів, що вилучені за місцем знаходження великої кількості безакцизного товару, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.204 КК України. Накладення арешту на мобільні телефони необхідне для проведення їх огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження. В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що доводи ОСОБА_9 щодо належності йому грошових коштів потребують додаткової перевірки під час подальшого досудового розслідування. Відсутність каси у кіоску під час здійснення обшуку за вказаною адресою може свідчити про походження зазначених грошей від продажу нелегальної підакцизної продукції, яка також була виявлена під час обшуку.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власників майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на грошові кошти та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти.

Представник власників майна посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 добровільно видали грошові кошти, що були вилучені. При цьому, ухвала слідчого судді на проведення обшуку не надавала дозвіл на вилучення грошових коштів. Крім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_9 видав грошові кошти, які були в нього в кармані у зв`язку з примусом та вимогою особи, що проводила обшук, тобто по суті добровільність була уявною, оскільки грошові кошти він видав саме на вимогу прокурора, а в матеріалах провадження відсутній дозвіл на таке вилучення, а також протокол особистого обшуку.

Апелянт також зазначає, що сторона захисту піддалась дискримінації щодо розгляду слідчим суддею скарги в порядку ст.303 КПК України. Так, у першу чергу, слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було подане ним, після повернення первісного клопотання для усунення недоліків, в той час, як стороною захисту першочергово була подана до слідчого судді скарга в порядку ст.303 КПК України про неповернення тимчасово вилученого майна. При цьому, як первісне клопотання, так і повторне, не містять обґрунтування необхідності накладення арешту на майно. Клопотання та ухвала слідчого судді є лише цитуванням норм КПК, без обґрунтування необхідності накладення арешту на грошові кошти. Слідчим суддею не надано оцінку чи є накладення арешту на майно розумним та співрозмірним, з огляду на те, що воно належить особі, яка не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення представників власників майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання прокурора, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям визначеним в ч.1 ст.98 КПК, та на даний час наявні всі підстави для накладення арешту, на зазначене в клопотанні прокурора майно.

Так, з матеріалів кримінального провадження та клопотання прокурора вбачається, що невстановленою особою здійснюється транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів. На території Одеської області невстановлені особи з використанням мережі Інтернет здійснюють незаконний збут, незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Зазначені обставини були внесені до ЄРДР 28.04.2023 року за №0000031 та в подальшому об`єднані з іншим кримінальним провадженням за правовою кваліфікацією ч.ч.1, 3 ст.204 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено групу осіб, причетних до незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: тютюну для кальяну, тютюну та промислових замінників тютюну, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

За результатами виконаного доручення УСР в Одеській області ДСР НПУ встановлено групу осіб, які причетні до незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів - тютюну для кальяну, а саме: Buta, SWIPE, YUMMY, Chef's, Cult, Jibiar, DUMAN, Daim, тютюну та промислових замінників тютюну, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, таких як: ElfBar, Crystal, Aroma King та інших підакцизних товарів.

Крім того, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється незаконне зберігання та збут тютюнових виробів без марок акцизного податку.

У зв`язку з цим, прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, який є прокурором групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2023 року, проведено 19.10.2023 року санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого з незаконного обігу виявлено та вилучено: купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки - 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.; тютюн для кальяну наступних маркувань без марок акцизного податку: торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки; торгової марки «420» вагою 100г у кількості 23 штуки; торгової марки «UNITY» вагою 100г у кількості 34 штуки; торгової марки «MOLFAR» вагою 100г у кількості 1 штука; торгової марки «CULT» вагою 100г у кількості 28 штуки; торгової марки «JiBiAR» вагою 100г у кількості 91 штуки; торгової марки «DARKUA» вагою 100г у кількості 11 штуки; торгової марки «Serbetli» вагою 50г у кількості 24 штуки; торгової марки «F1 shaha» вагою 50г у кількості 24 штуки; торгової марки «DAIM» вагою 50г у кількості 48 штуки; торгової марки «Реlikan» вагою 50г у кількості 34 штуки; торгової марки «420» вагою 100г у кількості 34 штуки; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у загальній кількості 704 грн.; мобільний телефон торгової марки «Samsung», іmeі: НОМЕР_1 ; купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки - 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США; купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки - 1 штука, номіналом 20 доларів США кожна, у загальній кількості 20 доларів США; Банківські картки: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; мобільний телефон торгової марки «Аррlе» іmеі: НОМЕР_9 ; копію свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_8 на 1 арк.; мобільний телефон торгової марки «Аррlе» іmеі: НОМЕР_10 ; папку формату А5 з накладними у кількості 1 штука.

На момент проведення обшуку у вказаному павільйоні знаходилося 3 особи: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасниками слідчої дії було запропоновано вказаним особам добровільно надати на огляд речі що у них знаходяться, на що погодився ОСОБА_9 та видав: купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки - 93 штуки, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 9300 доларів США; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 96 штук номіналом 500 грн, у загальній кількості 48 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 4 штук номіналом 1000 грн, у загальній кількості 4 000 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 33 штук номіналом 200 грн, у загальній кількості 6 600 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 12 штук номіналом 100 грн, у загальній кількості 1 200 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 7 штук номіналом 50 грн, у загальній кількості 350 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 2 штук номіналом 20 грн, у загальній кількості 40 грн.; купюри зовні схожі на банкноти Національного банку України у кількості 1 штука номіналом 10 грн, у загальній кількості 10 грн.

У подальшому ОСОБА_8 , також добровільно видав: купюри зовні схожі на банкноти Сполучених Штатів Америки - 13 штук, номіналом 100 доларів США кожна, у загальній кількості 1300 доларів США; купюру зовні схожу на банкноту Сполучених Штатів Америки - 1 штука, номіналом 20 доларів США, у загальній кількості 20 доларів США.

Враховуючи те, що вказані кошти могли бути отримані злочинним шляхом, а саме від реалізації підакцизних товарів, було прийнято рішення про їх тимчасове вилучення.

19.10.2023 року постановою прокурора, виявлені та вилучені грошові кошти та інші предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають критеріям визначеним ч.1 ст.98 КПК України.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих-розшукових дій, зокрема проведення експертиз із вилученим майном, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, для проведення повного, всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя, врахував положення ст.170 КПК, та зазначив про те, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК, а тому існують достатні правові підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів.

Слідчий суддя також врахував, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо можливої несплати податків до державного бюджету України, в тому числі й зважаючи на те, що реалізація товару здійснювалась за готівкові кошти, без фіксації продажів за допомогою касового апарату.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що представник ОСОБА_7 та особа, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту - ОСОБА_9 , були присутні лише під час розгляду слідчим суддею 25.10.2023 року клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000031 від 28.04.2023 року, та того дня було постановлено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.

У судовому засіданні 02.11.2023 року сторони кримінального провадження участі не приймали та клопотань не заявляли.

При цьому, у апеляційного суду, як і у слідчого судді, не виникає підстав ставити під сумнів доводи прокурора щодо необхідності вилучення грошових коштів у ОСОБА_12 , оскільки поняті, які були присутні під час проведення обшуку 19.10.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , помітили як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стали вести себе підозріло, та ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 , як в подальшому з`ясувалось, грошові кошти, які й були вилучені.

Доводи апелянта стосовно незаконного вилучення у ОСОБА_9 грошових коштів, з посиланням на відсутність протоколу особистого обшуку та добровільність видачі останнім грошових коштів, що було удаваним, колегія суддів визнає безпідставними, з огляду на таке.

По перше, фіксація слідчої дії обшук за адресою АДРЕСА_1 здійснювалась за допомогою звуко та відеозаписувальної техніки, про що зазначено у протоколі обшуку від 19.10.2023 року. Вказані слідчі дії проводились у присутності понятих, які, так само як і ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зауважень до протоколу не вносили. При цьому, відповідно до протоколу обшуку ОСОБА_9 , після добровільного надання грошових коштів, покинув місце проведення обшуку, що видається цілком дивним з боку особи, у якої, за твердженням представника ОСОБА_7 , вилучено значну суму грошових коштів, та останнього, з огляду на такі дії, не цікавили подальші обставини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.5 ст.233 КПК, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі.

Проте, як зазначено вище, особистий обшук ОСОБА_9 не проводився, а останній на вимогу прокурора, з огляду на підозру у отриманні від особи, в приміщенні якої здійснюється санкціонований обшук майна, надав добровільно грошові кошти, що було зафіксовано у протоколі обшуку.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає у проведенні даної слідчої дії порушень вимог діючого КПК.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді відносно того, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України, вилучене майно може бути речовими доказами.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно завданням кримінального провадження колегія суддів на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для володільця майна, апеляційним судом також не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя на законних підставах наклав арешт на майно зазначене у клопотанні, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, колегія суддів визнає безпідставними.

Доводи представника ОСОБА_7 з приводу надання слідчим суддею переваги у розгляді повторного клопотання прокурора про накладення арешту на майно, перед розглядом скарги представника про повернення тимчасово вилученого майна, апеляційний суд оцінює критично, оскільки на їх підтвердження доказів суду не надано.

Враховуючи положення п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2023 року, якою межах кримінального провадження №0000031 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України накладено арешт на майно вилучене 19.10.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4