Справа № 524/9621/23
Провадження № 1-кс/524/3437/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2023 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пузикове, Глобинського р-ну, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?08.05.2012 Онуфрієвським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

?20.05.2016 Онуфрієвським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

?12.09.2023 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України, на підставі ст. 70, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002950 від 08.12.2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002950 від 08.12.2023 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 08.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за фактом грабежу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб у період воєнного стану.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 07.12.2023 близько 22 години в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), ОСОБА_4 перебував разом з ОСОБА_7 поблизу будинку АДРЕСА_2 , де вони разом спілкувались з неповнолітнім ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, будучи раніше судимим за злочини проти власності, тобто діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 відкрито, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном марки Redmi 9C NFC Midnight Gray 2GB RAM 32 GB ROM, належним ОСОБА_8 , вартість якого, відповідно до висновку експерта №6193 від 08.12.2023 становить 2377 гривень 90 копійок., та передав його ОСОБА_7 . Після вчинення злочину ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 2377 гривень 90 копійок.

08.12.2023 року відповідно до протоколу затримання ОСОБА_4 затримано о 12 год. 25 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

08.12.2023 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення даного клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та не має на меті переховуватись. Захисником зазначено про те, що клопотання слідчого належним чином не обґрунтоване та має певні недоліки, зокрема у протоколі затримання вказано, що ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, протокол проведення впізнання за фотознімками проведено з порушеннями, на фотознімкам зображені особи різні за прикметами, фотознімки не прошиті, долучений висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи не містить підпису самого експерта, потерпілим у заяві про вчиненні кримінального правопорушення вказано, що одна з осіб, яка вчинила грабіж відносно останнього, перебувала з бородою, однак при затриманні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ніхто з цих двох осіб бороди не мав.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників розгляду клопотання приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначеним у даній статті. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, що відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив про те, що кримінальне правопорушення не вчиняв, 7 грудня 2023 року, перебуваючи за місцем мешкання, почув, що хтось гучно ходе під вікнами, вийшов на вулицю, щоб прогнати людину, яка шуміла. Після цього, прогнав хлопця, який розкидував закладки, а вже зранку дізнався, що хтось у цього хлопця забрав телефон.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання та дослідженими у судовому засіданні, зокрема 1) протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, у якій потерпілий зазначає, що відносно нього вчинений грабіж мобільного телефону; 2) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який вказує про те, що зустрів по дорозі до магазину раніше невідомого йому ОСОБА_7 , який запропонував йому прогулятись разом з ним, оскільки це по дорозі додому потерпілому, на що останній погодився. Пізніше, перебувачи у дворах будинків по вул. Квітки Цісик до них приєднався товариш ОСОБА_7 . ОСОБА_4 , який почав висловлювати міркування про те, що потерпілий нібито розповсюджує наркотичній засоби, та попросив потерпілого надати мобільний телефон для огляду. Потерпілий погодився. Після огляду мобільного телефону ОСОБА_4 повернув мобільний телефон потерпілому в руки. Після чого у ході спілкування ОСОБА_4 з рук потерпілого, який тримав у своїх руках мобільний телефон, вихоплює мобільний телефон та передає його ОСОБА_7 , та ігноруючи прохання потерпілого повернути йому мобільний телефон, погрожуючи фізичною розправою, зникають у невідомому напрямку, чітко описує даних осіб та вказує у який саме одяг були вдягнені дані особи; 3) протоколом затримання особи, підозрюваної у злочині, у ході якого при особистому обшуку вилучено одяг ОСОБА_4 ,

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо доводів сторони захисту щодо недоведеності ризиків, про які зазначено у клопотанні, слідчий суддя зазначає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпечність. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідування наведені дані свідчать поза розумним сумнівом про причетність ОСОБА_4 до події вказаного кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя згідно з вимогами ст.178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за вчинення злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 з урахуванням обсягу підозри, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у підозрюваного наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання, а саме те, що він є раніше судимою особою, злочин вчинено відносно неповнолітнього потерпілого, у період іспитового строку за попереднім вироком, продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, дане кримінальне правопорушення вчинено відносно потерпілого з погрозою для його життя, про що останній зазначає у протоколі допиту, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду та органу досудового розслідування, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуються також вік та стан його здоров`я.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Щодо доводів захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя зазначає про те, що згідно підпункту 5 пункту 3.4 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», що затверджено пленумом ВССУ від 07.02.2014 року, слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного, повинен з`ясувати думку власника житла щодо виконання домашнього арешту у житлі, яке не належить підозрюваному. З пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний не зареєстрований, про що слідчому судді не надано будь-яких підтвердуючих документів, проживає без наявності письмового договору. Особа власника житла слідством не встановлена. Отже, підозрюваний ОСОБА_4 у будь-який час може припинити своє проживання у даному житлі на вимогу власника, тобто з підстав, що не залежать від волі підозрюваного. Також з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній орендує кімнату по АДРЕСА_3 без підтверджуючих документів, тому слідчим суддею не встановлено де саме та в якій періодичності мешкає підозрюваний ОСОБА_4 .

Зважаючи на зазначені вище обставини та враховуючи суспільний інтерес, що виник у зв`язку із зазначеною підозрою, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, про що зазначено потерпілим, слідчий суддя вважає за можливе на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002950 від 08.12.2023 року, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України визначити з 12 год. 25 хв. 08.12.2023 року по 12 год. 25 хв. 05.02.2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1