Справа № 352/2647/23
Провадження № 1-кп/352/301/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000192 від 06.07.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Тисменицького району, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого вантажником в ТОВ «Євросвіт», не одруженого, з середньою освітою, інваліда ІІ групи, депутатом не обирався, військовозобов`язаного, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий опис провадження.

03.11.2023 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000192 від 06.07.2023 щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

2.1. На початку липня 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , переслідуючи корисливу мету, шляхом обману, у мобільному додатку «VIBER» в спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зі свого номеру телефону НОМЕР_1 , розмістив завідомо неправдиве оголошення про продаж приладу (сенсору) для вимірювання рівня цукру в крові за ціною 4300 гривень.

04.07.2023, близько 08 год., у мобільному додатку «VIBER» в особисті повідомлення до ОСОБА_5 написав потерпілий ОСОБА_6 з метою придбання вказаного приладу. Під час переписки ОСОБА_5 повідомив про необхідність здійснення повної передоплату в сумі 4300 грн. на належну йому банківську карту № НОМЕР_2 , яка емітована АТ «КБ «ГЛОБУС», та яка заздалегідь була відкрита ним дистанційно, хоча відповідного товару у ОСОБА_5 у наявності не було.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, не маючи наміру відправляти вказаний товар, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, використовуючи неправдиві відомості про продаж приладу (сенсору) для вимірювання рівня цукру в крові, 04.07.2023, о 08 год. 46 хв., шляхом переказу на банківську карту № НОМЕР_2 , отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4300 грн., які останній добровільно перерахував для повної оплати за неіснуючий товар, будучи переконаним у виконанні зобов`язань ОСОБА_5 , без наміру його передачі у подальшому потерпілому.

Після цього, ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4300 грн. видалив переписку у мобільному додатку «VIBER» та розпорядився ними на власний розсуд, а взяті на себе зобов`язання по доставці товару не виконав та не мав наміру їх виконувати, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 4300 (чотири тисячі триста) гривень.

Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, а саме умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

3. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

3.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

3.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що в липні 2023 року у мобільному додатку «VIBER» зі свого номеру телефону розмістив оголошення про продаж приладу (сенсору) для вимірювання рівня цукру в крові. В подальшому потерпілий ОСОБА_6 написав йому в особисті повідомлення в даному додатку з метою придбання товару. Обвинувачений повідомим йому про необхідність здійснення повної оплати товару та надав йому номер карти на яку слід здійснити переказ. Після надходження коштів на банківську карту видалив переписку в мобільному додатку «VIBER», а товар потерпілому не надіслав, оскільки прилад (сенсору) для вимірювання рівня цукру в крові у нього був відсутній. У вчиненому щиро кається, обіцяє більше протиправних дій не вчиняти. Просив призначити штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

3.1.2. Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що жодних претензій до обвинуваченого не має і мати не буде, шкода йому відшкодована в повному обсязі, просив обвинуваченого суворо не карати.

3.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, що було повністю доведено в суді. Тому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які характеризують особу винного, просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим і призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство).

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, потерпілому шкоду відшкодував повністю, активно сприяв розкриттю правопорушення. Відтак обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

4.2. Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обвинувачений згідно ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, середню освіту, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.03.2023 року є інвалідом 2 групи з дитинства, не одружений, на утриманні нікого не має, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того, відповідно до довідки за №11741 від 12.09.2023 в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», не звертався, амбулаторну допомогу не отримує. Одночасно суд враховує наслідки вчинення злочину, що шкода повністю відшкодована, тяжкі наслідки вчиненого правопорушення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

При цьому ВС у своїх постановах неодноразово вказував, що підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи факторів, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного та мають враховуватися в їх сукупності, а саме:

а) наявність кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;

б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Так, суд вважає, що в даному випадку наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та як наслідок, врахувавши дані, які характеризують особу винного, можливість призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.190 КК України із застосуванням ст.69 КК України. Зокрема на переконання суду, обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання. До даних, які певним чином характеризують особу винного обвинуваченого, суд відносить те, що обвинувачений є особою молодого віку, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.03.2023 року є інвалідом 2 групи з дитинства, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та приймає до уваги позицію потерпілого у провадженні, який просив обвинуваченого суворо не карати.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, працевлаштування обвинуваченого, суд дійшов висновку, що призначення покарання відповідно до ст. 69 КК України, нижче від нижчої межі, встановленої санкцією частини 1 статті 190 КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів буде справедливим за своїм видом, достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

6.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

6.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

Речові докази: CD-R диск, лазерний носій інформації білого кольору без маркувальних позначок із надписом «ОСОБА_5», упаковку від сім-карти за номером телефону НОМЕР_1 , квитанцію про переказ грошових коштів на номер банківської карти НОМЕР_2 в сумі 4300 грн, знімки екрану переписки із додатку «VIBER» за 04.07.2023 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1