ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1572/22 Провадження № 11кп/818/130/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 11 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 20 травня 2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 23 липня 2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70, ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- 18 травня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 21 січня 2022 року звільнений з ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 10 травня 2022 року приблизно о 15 годині, перебував у Карпівському саду м. Харкова, із раніше йому незнайомою ОСОБА_8 , у якої через плече знаходилась сумка з її особистими речами. Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаної сумки, під час воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , спочатку наблизився до ОСОБА_8 , та, усвідомлюючи той факт, що перед ним жінка, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи фактор несподіванки, зненацька для останньої відкрито заволодів належною їй сумкою, всередині якої знаходилось наступне: мобільний телефон «Samsung Galaxy A3» із USB-кабелем, повербанк «AWEI», грошові кошти у розмірі 200 грн., зірвавши її з плеча потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для відкритого заволодіння чужим майном.

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь сумку із речами, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1793 грн. 33 коп., з яких грошові кошти становлять 200 грн., вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A3» із USB-кабелем становить 1400 грн., вартість повербанку «AWEI» становить 193,33 грн..

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції, встановлюючи обставини справи, не дав їм належної оцінки. В матеріалах справи відсутні безспірні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину.

Зазначає, що обвинувачений 10 травня 2022 року проходив повз Карпівського Саду у м. Харкові приблизно о 17 годині, та на виході, в кущах, побачив жіночу сумку. З сумки він забрав телефон, та поклав його в кишеню. Так як телефон був сенсорним, ОСОБА_7 не міг ним користуватися, то звернувся до прохожого чоловіка допомогти йому вставити картку. Перебуваючи на станції метро Спортивна, його було доглянуто працівниками поліції, та при обшуку ОСОБА_7 поясняв, що телефон був знайденим .

Також вказує, що на телефон, який у обвинуваченого було вилучено, ніякого фото він не робив, як про це зазначала в судовому засіданні потерпіла.

В обґрунтування вини ОСОБА_7 суд першої інстанції поклав лише покази потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких вона безпосередньо вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила відносно неї грабіж. Зазначає, що показання потерпілої викликають сумніви, що саме ОСОБА_7 скоїв відносно неї злочин.

Вказує на те, що потерпіла в судовому засіданні пояснювала, що познайомилася на Полтавському Шляху з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , який був одягнутий в оливковий костюм (тактичний одяг). Опис чоловіка, який заволодів її майном, не співпадає з описом ОСОБА_7 .

Просить звернути увагу на те, що потерпіла вказувала в судовому засіданні, що знаходячись в районі Карпівського моста, чоловік почав її домагатися як жінку, при цьому одною рукою тримав її за талію, а другою рукою за сумку, яка знаходилася у неї на плечі. Вирвавшись від чоловіка, сумка залишилася у нього. Дані покази потерпілої ОСОБА_10 свідчать про те, що у чоловіка, з яким вона познайомилася був відсутній намір на відкрите заволодіння чужим майном, та сумка у нього залишилася випадково.

Вказує на те, що дійсно, працівники поліції вилучали у ОСОБА_7 телефон, який він знайшов. Але висновки, як органу досудового розслідування, так і суду першої інстанції, що вилучений телефон належить саме потерпілій ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки вона не надала документів на придбання телефону. Також потерпіла заявляла, що телефон працює тільки від зарядного пристрою; в розділі «галерея» містяться фотографії її дитини та фотографія ОСОБА_7 , яку нібито він зробив самостійно. Однак, підтвердити чи спростувати дані обставини в судовому засіданні сторона обвинувачення документально не змогла.

Також вказує, що відповідно до протоколу огляду місця події: м.Харків, станція метро Спортивна, мобільний телефон «Самсунг Гелакси», був переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , та яка стверджує, що фото, на час розгляду справи збережено в телефоні. Однак відповідно до рапорту працівника поліції , при перенесенні фото з телефона на персональний компьютер, зберегти фотографії не виявилося можливим.

Вказує на те, що відсутні в матеріалах провадження: відеозапис с боді-камер патрульної поліції, про обставини вилучення телефону; відеозапис огляду ОСОБА_7 та вилучення у нього речей.

Звертає увагу на те, що потерпіла зазначала, що чоловік був одягнутий в тактичний огляд, та при впізнанні особи він також був в цьому одязі. Однак відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання, ОСОБА_7 був одягнутий в інший одяг, який не відповідає опису потерпілою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями на підставі п.5 ч.1 ст.407 КПК України, за її змістом просить оскаржуваний вирок відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження .

В обґрунтування посилається на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів його вини.

Зазначає, що він 10 травня 2022 року проходив повз Карпівського Саду у м. Харкові приблизно о 17 годині, та на виході, в кущах побачив жіночу сумку. З сумки він забрав телефон, та поклав його в кишеню, оскільки телефон був сенсорним, то він не міг ним користуватися, то звернувся до прохожого чоловіка допомогти йому вставити картку. Перебуваючи на станції метро Спортивна, його було доглянуто працівниками поліції, та при обшуку він поясняв, що телефон був знайденим.

Також вказує на те, що опис чоловіка, який заволодів майном потерпілої, не співпадає з його описом. Потерпіла надавала в судовому засіданні суперечливі покази, які не були усунуті судом першої інстанції.

Водночас просить пом`якшити йому покарання та застосувати до нього положення ст.69 КК України.

Просить звернути увагу на те, що він є військовозобов`язаним, та призивався до армії у 1987-1988 р., де був комісований за станом здоров`я, але на даний час він бажає захищати батьківщину.

Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що під час досудового розслідування до нього застосовувалося фізичне насильство з боку працівників поліції, а саме били палкою по ногам та спричинили інші тілесні ушкодження.

Окрім цього, зазначає, що ним неодноразово були заявлені клопотання про особисту участь в судовому засіданні, однак апеляційний розгляд здійснюється в режимі відеоконференції, а тому на думку обвинуваченого, це є порушенням його прав.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 та просила залишити їх без задоволення.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 10 травня 2022 року вона приїхала до міста Харкова із м. Зміїв, за гуманітарною допомогою. В подальшому поїхала на Південний вокзал, де дізналася розклад електропоїздів і з`ясувала, що в неї є вільний час. Після цього вона пішла прогулятись по вул. Полтавський Шлях у м. Харкові, де приблизно о 14 годині 30 хвилин де до неї підійшов раніше незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_9 . Він почав із нею розмовляти та сказав їй, що знімає кімнату в смт. Зідьки Зміївського району та знає розклад відправлення електропоїздів, запропонував їй пройти прогулятись. Цей чоловік був одягнутий у спортивні штани, «плащівку» оливкового кольору, на лівій руці у нього був чорний годинник, в руках була чорна барсетка та кнопковий телефон червоного кольору. Камуфляжної форми на цьому чоловікові не було. Враховуючи те, що до приїзду електропоїзду у неї був вільний час, вона погодилась на пропозицію цього чоловіка пройти прогулятись. Далі вони з чоловіком перейшли через міст, пройшли вздовж річки та зайшли в сквер «Карпівський сад». Всього вони йшли пішки близько 30 хвилин. По Карпівському саду вона йшла дещо попереду, цей чоловік йшов позаду, інших людей там не було. Потім цей чоловік підійшов до неї ззаду та приставив їй якийсь гострий предмет до горла, можливо це був ніж. Чоловік почав обіймати її та торкатися руками до тіла, він сказав, щоб вона його слухалась, другою рукою він дістав свій статевий орган та «почав сам себе задовольняти». Він пропонував їй вступити з ним в сексуальні відносини, на що вона категорично відмовилась. Далі він почав запитувати, де знаходяться її особисті документи, на що вона відповіла, що документи в рюкзаку. В рюкзаку в неї були паспорт, інші особисті документи, банківські картки, гаманець «жовто-горячого кольору», грошові кошти в сумі приблизно 200 гривень, дрібними купюрами, а також сенсорний мобільний телефон «Samsung Galaxy A3», який через USB-кабель був підключений до повербанку. Вказаний мобільний телефон вона придбала в ломбарді в 2021 році, цей мобільний телефон не тримав заряд та працював лише від повербанку. Другий кнопковий мобільний телефон залишився у неї в кармані. Цей чоловік сказав, що без мобільного телефону та документів вона нікуди не піде. Потім він схопив її одною рукою за талію та зірвав рюкзак з плеча. В цей момент вона вирвалася та побігла по парку, оскільки боялася, що цей чоловік може її зґвалтувати чи спричинити їй шкоду. Пробігши по парку приблизно 300 400 метрів, вона зустріла працівників поліції та розповіла їм про вчинений злочин. Коли вона разом із працівниками поліції повернулися на місце, то вказаного чоловіка там вже не було, належний їй рюкзак також на цьому місці був відсутній.

Окрім цього під час судового засідання потерпіла ОСОБА_8 підтвердила, що вона добре запам`ятала особу злочинця, це був обвинувачений ОСОБА_7 , саме він вчинив відносно неї злочин. Вона добре запам`ятала його обличчя. Потерпіла також підтвердила, що все викрадене у неї майно, окрім грошей, їй було повернуто працівниками поліції. Коли працівники поліції повернули їй мобільний телефон, в ньому була відсутня сім-картка, в телефоні залишись її особисті фотографії та фотографії її сина. Також потерпіла пояснила, що в її мобільному телефоні вона знайшла фотографії, на яких зображений ОСОБА_7 , як вона вважає, він сам себе сфотографував на фронтальну камеру мобільного телефону в той час, коли телефон перебував у нього.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання потерпілої об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 10 травня 2022 року, який проведено в період часу з 20 год 40 хв по 21 год 12 хв, підтверджується, що під час проведення огляду місця події у приміщенні кімнати поліції на станції метро «Спортивна» КП «Харківський метрополітен» у громадянина ОСОБА_7 було виявлено та вилучено наступне майно, зокрема: мобільний телефон Samsung Galaxy А3, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , повербанк чорного кольору «AWEI», ємністю 10000 mAh, кабель білого кольору. Протокол огляду місця події від 10 травня 2022 року підписано всіма учасниками, в тому числі й ОСОБА_7 , без будь-яких заперечень чи зауважень (к.п. арк.11 13).

- протоколом огляду від 10 травня 2022 року, який проводився в період часу з 22 год 00 хв до 22 год 20 хв, під час проведення огляду ділянки місцевості за адресою: м. Харків, сквер «Карпівський сад», на відстані 100 м від будинку АДРЕСА_2 та близько 200 м від вул. В. Петросова було виявлено та вилучено майно, яке знаходилося на землі, а саме: матерчату сумку чорного кольору з написом «Salomon», в якій знаходиться гаманець жіночий зі шкірозамінника ярко-коричневого кольору, в якому мається повідомлення про стан рахунку № НОМЕР_3 від 08.04.2022 на ім`я ОСОБА_11 ; квитанція про сплату за споживання газу; оригінал картки платників податків на ім`я ОСОБА_8 ; оригінал картки профілактичних щеплень на ім`я ОСОБА_8 ; паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; оригінал акту обстеження матеріально-побутових умов на ім`я ОСОБА_8 ; оригінал довідки про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Лукімської сільської ради № 644 від 21.11.2017 на ім`я ОСОБА_8 ; копія Витягу з Єдиного державного реєстру щодо реєстрації місця проживання на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_5 (к.п. арк. 15 17).

- протоколом огляду місця події від 10 травня 2022 року, який проведено в період часу з 22 год 45 хв до 23 год 15 хв, підтверджується, що під час проведення огляду у кімнаті прийому громадян Відділу поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої 45, у громадянина ОСОБА_7 було виявлено та вилучено наступне майно, зокрема: картку Приватбанк № НОМЕР_6 ; картку Монобанк № НОМЕР_7 ; картку Приватбанк № НОМЕР_8 ; картку Ощадбанк № НОМЕР_9 ; картку магазину ТА-ДА! № 51773250 (к.п. арк. 25 26).

- постановою слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 11 травня 2022 року вилучене в ході огляду місця події вищевказане майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню (к.п. арк. 38 40).

- протоколом огляду предмету від 11 травня 2022 року, який проведено слідчим в присутності потерпілої ОСОБА_8 , підтверджується, що під час проведення огляду мобільного телефону Samsung Galaxy А3, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , зарядного акумуляторного пристрою «AWEI», ємністю 10000 mAh, з кабелем білого кольору, банківської картки Ощадбанк № НОМЕР_9 з написом «OLENA UDOD», банківської карти Монобанк № НОМЕР_7 , банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , дисконтної карти магазину «ТА-DA», потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що це саме її особисті речі, документи, банківські та дисконтні картки, якими 10.05.2022 близько 15:00 відкрито на території Карпівського саду Новобаварського району м. Харкова заволодів невідомий їй чоловік, який назвався ОСОБА_9 (к.п. арк. 36 37).

- зберігальною розпискою від 06.06.2022 підтверджується, що мобільний телефон Samsung Galaxy А3, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , зарядний акумуляторний пристрій «AWEI», ємністю 10000 mAh, кабель білого кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , банківські картки та інші документи повернуто потерпілій ОСОБА_8 на зберігання (к.п. арк. 60).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 травня 2022 року підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених їй для впізнання чотирьох чоловіків впізнала особу під № 1 ( ОСОБА_7 ), який 10 травня 2022 року, у Карпівському саду м. Харкова вчинив грабіж щодо неї. Вказану особу потерпіла впізнала за загальними сукупними рисами обличчя, тілобудовою, зростом. Даний протокол підписано всіма учасниками та понятими без зауважень чи заперечень, ОСОБА_7 вказаний протокол також підписав без будь-яких заперечень (к.п. арк. 32 35).

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Доводи захисника та обвинуваченого про те, що покази потерпілої мають суперечливості під час впізнання; у одязі, в яке був вдягнутий обвинувачений; що на телефон, який у обвинуваченого було вилучено, ніякого фото він не робив, як про це зазначала в судовому засіданні потерпіла, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як убачається з показань потерпілої ОСОБА_8 , вони є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, є незмінними впродовж усіх стадій провадження.

При цьому, обвинувачений в судовому засіданні першої інстанції пояснював, що сенсорним телефоном він користуватись не вміє, на цей мобільний телефон він себе не фотографував. Однак вважає можливим, що його товариш випадково сфотографував його на камеру мобільного телефону, оскільки він показував йому знайдений мобільний телефон.

Окрім цього, під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 підтвердила, що на стадії досудового розслідування за її участю проводилось пред`явлення особи для впізнання, серед пред`явлених чотирьох осіб вона впізнала саме ОСОБА_7 як чоловіка, який вчинив відносно неї грабіж.

Поряд з цим, потерпіла підтвердила, що протокол впізнання вона підписувала, впізнання проводилось без будь-якого тиску чи підказок зі сторони працівників поліції, ОСОБА_7 вона впізнала впевнено та його вона добре запам`ятала, впізнала його по обличчю та по одягу, оскільки він був одягнутий в тому ж самому одязі, що й 10 травня 2022 року.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи той факт, що потерпіла ОСОБА_8 протягом тривалого часу перебувала поряд із чоловіком, який в подальшому вчинив відносно неї грабіж, вона спілкувалась із ним в денний час, тому потерпіла ОСОБА_8 об`єктивно могла запам`ятати обличчя та одяг цього чоловіка, та саме за цими ознаками в подальшому вона впізнала ОСОБА_7 .

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у апеляційному суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком вірно прийняв вказані докази обвинувачення.

Не є слушними й доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв грабежу стосовно потерпілої ОСОБА_8 , та судом вірно надано цьому та версії обвинуваченого про знахідку критичної оцінки, та розцінено їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_7 повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_8 , яка прямо вказує на нього як на особу, що вчинила стосовно неї грабіж.

Показання потерпілої ОСОБА_8 є послідовними та логічними, узгоджуються з іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд правильно вважав надані нею покази достовірними та правдивими.

Поряд з цим, причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення цього кримінального правопорушення, окрім показань потерпілої ОСОБА_8 , підтверджується фактом вилучення у нього мобільного телефону «Samsung Galaxy А3», кабелю з повербанком, а також банківських карток, які належать потерпілій ОСОБА_8 .

Під час проведення огляду речей потерпіла ОСОБА_8 підтвердила, що це саме її особисті речі, документи та банківські картки, якими 10 травня 2022 року близько 15:00 год. під час вчинення грабежу заволодів невідомий їй чоловік, що підтверджується протоколом огляду від 11 травня 2022 року.

Доводи захисника про відсутність відеозапису с боді-камер патрульної поліції, про обставини вилучення телефону та відеозапису огляду ОСОБА_7 та вилучення у нього речей є безпідставним, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує того факту, що в нього було вилучені речі саме потерпілої ОСОБА_8 ..

Щодо посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що на даний час він бажає захищати батьківщину, колегія суддів не бере до увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Тобто це питання вирішується за спеціальною процедурою та наявності відповідного клопотання прокурора, який є єдиним ініціатором вирішення цього питання.

Колегія суддів критично ставиться та оцінює апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що під час досудового розслідування працівники ВП №1 ХРУП в Харківській області застосовували до нього фізичне та психологічне насильство, з наступних підстав.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року доручено проведення перевірки відомостей викладених в ході апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником ОСОБА_6 про застосування до останнього фізичної сили працівниками поліції під час досудового розслідування.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_13 від 29 листопада 2023 року закрито кримінальне провадження № 0001041 від 18 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього працівниками поліції фізичного та психологічного насильства під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного обвинувального вироку, у зв`язку з чим, колегія суддів, вважає, що такі доводи були надані з метою уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності. Крім того, суд надавав оцінки лише його показанням під час судового засідання, відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України, в яких він не визнавав себе винуватим.

Апелянтами не надано будь-яких доказів щодо спростування зазначених відомостей.

Посилання обвинуваченого та його захисника щодо відсутності доказів на підтвердження того, що вилучений у обвинуваченого мобільний телефон належить саме потерпілій ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки, як зазначала потерпіла в своїх показаннях, вказаний телефон вона придбала у ломбарді та його належність їй підтверджується наявними в нього фотографіями її та дитини, а також те, що він не працює без повербенку, про що вона повідомляла раніше.

Також не є слушними доводи обвинуваченого щодо порушення його прав, так як судові засідання проведено в режимі відеоконференції, оскільки відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 320/2582/19 (провадження № 51-1524км21), участь обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції є його фактичною участю в ньому і не є порушенням його прав.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався та діє і на цей час.

Крім того, починаючи з 24 лютого 2022 року, в м.Харкові постійно фіксуються ракетні удари.

За таких обставин, з метою забезпечення оперативності судового провадження, розгляду справи в розумні строки та безпеки учасників кримінального провадження, а також у зв`язку з відсутністю можливості конвоювання обвинувачених до Харківського апеляційного суду, доцільним є проведення судового розгляду у режимі відеоконференції з дотриманням вимог ч.6 ст.336 КПК України.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.4 ст.186 КК України, а доводи обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах про недоведеність вини обвинуваченого не є слушними і не підлягають задоволенню.

Разом з цим, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, новий злочин він вчинив через незначний строк після звільнення з місць позбавлення волі, звільнившись 21 січня 2022 року з виправної колонії за відбуттям строку покарання, вину у вчиненні кримінального правопорушення він не визнав та у вчиненому не розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та небажання стати на шлях виправлення, змінити спосіб життя.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та розмір) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

За таких обставин, підстав для зміни вироку, застосування до ОСОБА_7 норм ст.69 КК України та подальшого пом`якшення покарання, як на цьому наполягає останній, колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного останньому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його скасування або зміни, як на тому наполягають обвинувачений та захисник в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3