КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 21 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 19 січня 2024 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, а тому суд дійшов до висновку про відсутність, на даний час, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року, та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на вимоги КПК України, зазначає про те, що висунута проти нього підозра є необґрунтованою, оскільки базується на припущеннях, упередженому відношенні до нього сторони обвинувачення та доказах здобутих незаконним шляхом, а тому вона не може вважатися обґрунтованою, так само як і його обвинувачення, у зв`язку з чим прокурор не міг ініціювати застосування до нього, ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а суд повинен був відмовити у застосуванні або продовженні цього запобіжного заходу.

Крім цього, як зазначає апелянт, сторона обвинувачення не має та не надає обвинуваченому і суду достатніх доказів, що, відповідно до ст. 177 КПК України, повинні виправдовувати застосування найсуворішого запобіжного заходу, а також доказів, які, на думку прокурора, могли б служити підставою для тримання його, ОСОБА_5 , під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснено без участі сторін кримінального провадження, оскільки прокурор та захисник обвинуваченого, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули та не повідомили суд про поважні причини свого неприбуття, а обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд його апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування або зміни оскаржуваної ухвали відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що висунута проти нього підозра є необґрунтованою, оскільки вона базується на припущеннях, упередженому відношенні до нього сторони обвинувачення та доказах здобутих незаконним шляхом, а тому не може вважатися обґрунтованою, так само як і його обвинувачення, у зв`язку з чим прокурор не міг ініціювати клопотання про продовження строку його тримання під вартою, а суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні цього клопотання та продовженні строку його, ОСОБА_5 , тримання під вартою, то вони не можуть бути визнані законними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, повноваження суду апеляційної інстанції обмежуються лише перевіркою обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 19 січня 2024 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 760/14487/20

Номер провадження : 11-кп/824/6028/2023

Категорія : ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1