Провадження № 1-кп/727/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003100 від 19.08.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 16.08.2023 року в період часу близько з 11 год. 35 хв. по 11 год. 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Тано» по вул.Київська, 6 в м.Чернівці, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, умисно, таємно, протиправно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для інших осіб, шляхом вільного доступу із полиці магазину викрав мобільний телефон марки «Xiaоmi», моделі «Redmi А9», чорного кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта від 29.08.2023 року №СЕ19/126-23/7273-ТВ, становить 2957 грн. 03 коп.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вийшов з приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2957 грн. 03 коп.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру та вважає, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Просила застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини щодо вчиненого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 та законний представник - ОСОБА_5 просили клопотання задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі та не заперечувала щодо застосування примусових заходів медичного характеру, вказавши, що збитки відшкодовані і претензій до ОСОБА_6 вона не має.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доведено повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані, при якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, так як страждав на психічне захворювання у формі органічного галюцинозу, за своїм психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки.

До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним Кодексом України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно висновку експерта №1176 від 27.11.2023 року ОСОБА_6 , на період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння страждав на психічне захворювання у формі органічного галюцинозу, за своїм психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на хронічне захворювання у формі органічного галюцинозу, що зумовлює :неосудність ОСОБА_6 і викликає потребу в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Таким чином, враховуючи висновок експерта, тяжкість вчиненого у стані неосудності діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_6 , до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 92, 93, 94 КК України, ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричного допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: ДВД диски, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaоmi» моделі «Redmi А9», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у власності останньої.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1