Справа № 173/3063/23
Номер провадження1-кп/173/65/2024
В И Р О К

іменем України

11 січня 2024 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді - ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю - прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

малолітнього потерпілого- ОСОБА_5

законного представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маразліївка Татарбунарського р-ну Одеської області. громадянина України, військовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працючого на посаді водія навантажувача транспортного цеху ТОВ «Цветмет ЛТД», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , 01.09.2023, близько 21.00 год., знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , де також знаходився малолітній потерпілий ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході діалогу з яким у ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У той же день, тобто 01.09.2023, близько 21.02 год.. ОСОБА_4 продовжуючи знаходитись навпроти будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення легких тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_5 реально усвідомлюючи, що в результаті його протиправних умисних дій можуть наступити наслідки у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, стоячи обличчям до ОСОБА_5 , приблизно на відстані 80 см. лівою рукою, зжатою в кулак, здійснивши попередньо замах, наніс останньому 1 удар в область правої щоки, внаслідок чого ОСОБА_5 похитнувся, після чого присів на бетонний стовп поблизу паркану за вищевказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995. відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

В судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повність, щиро покаявся, при цьому пояснив, що того дня, 01.09.2023 року, увечері він їздив до сина, потім їхав додому. Почув удар м`ячем по машині. До нього підійшов потерпілий і сказав, що то він вдарив м`ячем по машині та вибачився. Але так як він був стомлений, знервований із-за власних проблем, то розсердився і вдарив потерпілого рукою по щоці. Потім зрозумів, що вчинив неправильно, вибачився перед потерпілим та його батьками.

Малолітній потерпілий ОСОБА_5 ,. в судовому засіданні пояснив, що він з хлопцями грали м`ячем. В цей час по вулиці на автомобілі проїжджав обвинувачений. Він кидав м`яч і випадково попав по машині. Він підійшов до обвинуваченого сказав, що він винний та попросив вибачення, але обвинувачений вдарив його рукою один раз по щоці. Від удару він присів. В нього закрутилась голова та він відчув слабкість. Після чого лікувався в лікарні протягом трьох днів, потім вдома.

Законний представник малолітнього потерпілого в судовому засіданні пояснила, що свідком події вона не була. Але того вечора вона була в своєї матері, до неї приїхав чоловік із сином і розказали що сталося. Вона розхвилювалась за здоров`я сина та вони поїхали до лікарні, провели обстеження сина, призначили лікування та вони доліковувались вдома. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, за згодою учасників кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Наслідки того, що учасники розгляду кримінального провадження при такому порядку дослідження доказів зможуть оскаржити вирок лише в частині призначеного покарання останнім роз`яснені та ними зрозумілі .

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, та кваліфікує його дії, за ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, застосованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання , як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи. Воно має бути законним ( не свавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65, КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про його особу, який на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за медичною допомогою до лікарів-спеціалісті не звертався, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивна, раніше не судимий, одружений, має трьох повнолітніх дітей, перебуває на обліку військовозобов`язаних.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України , суд вважає щире каяття .

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 , покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, яке на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , під час досудового розслідування не обирався і виходячи з того, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі та відсутності ризиків , передбачених ст. 177 КПК України, , суд не вбачає підстав для його обрання при ухваленні вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст., 12, 65, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, ст. ст 177, 183, 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу суд , -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що еквівалентно сумі 850.00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільний позов - не заявлений.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1