Справа № 756/343/23
Номер провадження № 1-кп/756/652/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 06.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000751, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має вищу освіту, працює, одружений, має на утримання неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 06.10.2022, близько 11:40 год., ОСОБА_7 , будучи водієм технічно справного транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився в житловій зоні біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 .

У цей час, на проїзній частині житлової зони, позаду вказаного транспортного засобу, стояли пішоходи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перед початком руху заднім ходом, водій ОСОБА_7 у супереч вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, розпочав рух заднім ходом не переконавшись, що початок руху буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Зокрема, розпочавши рух, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити пішоходів звернувшись за допомогою інших осіб, поблизу під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_7 допустив наїзд вказаним транспортним засобом на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які стояли на проїзній частині дворової території, позаду транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинено - середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ОСОБА_11 - тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому, порушення водієм ОСОБА_12 вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді заподіяння відповідних тілесних ушкоджень потерпілим.

1.2. Указаними діями ОСОБА_12 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху (порушення пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості та потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Щодо цивільного позову покладається на розсуд суду.

При цьому, на думку прокурора, посилання захисника на недопустимість певних доказів є необґрунтованими, бо вказані захисником міркування є надуманими. Також прокурор просив урахувати, що позиція, яка висловлена захисником, фактично є невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , а отже відсутні підстави аби вважати, що ОСОБА_7 щиро покаявся. З цих підстав, на думку прокурора, обставин, які би пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченого - відсутні.

Саме тому, ураховуючи відсутність добровільного відшкодування завданої шкоди, прокурор вважає доцільним призначення покарання без звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, не оспорював обставин, які викладені в обвинувальному акті, щиро каявся, просив вибачення в потерпілої ОСОБА_9 . Також обвинувачений просив урахувати, що сторона захисту лише намагалась встановити більш детальні обставини, за яких сталась дорожньо-транспортна пригода, саме тому просили застосувати повний порядок, як і для розгляду цивільного позову.

Також обвинувачений просив урахувати, що позовні вимоги він визнає частково. Бо саме тому він готовий був відшкодувати повністю завдану ним матеріальну шкоду. Намагався її відшкодувати, надсилаючи кошти поштою, але кошти повернулись бо не були отримані потерпілою. У цілому він розуміє, що завдав і моральних страждань потерпілій та її дитині. Але заявлені позовні вимоги морального характеру, на його думку, значно перебільшені, а тому визнає моральну шкоду частково в розмірі, яка буде встановлена судом та є прийнятною для нього та його родини для відшкодування.

Просив обвинувачений також урахувати, що із моменту події, він постійно намагався контактувати із сім`єю потерпілих, постійно пропонував надати матеріальну допомогу. Але потерпіла відмовлялась від її отримання як на стадії досудового розслідування так і судового розгляду.

2.1.3. Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила позицію обвинуваченого, що останній визнає себе винуватим повністю. Між тим, захисник просила суд при прийнятті рішення урахувати наявні недоліки, які допущені органом досудового розслідування.

Зокрема, захисник вважала недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, бо останній проведений на підставі показань лише свідка ОСОБА_13 , без залучення підозрюваного та потерпілої. Крім того, під час слідчого експерименту використовувався інший транспортний засіб.

На думку захисника, узагалі показання свідка ОСОБА_13 не є повністю достовірними.

При наданні оцінки слідчому експерименту захисник просила урахувати висновки Верховного Суду постанові від 14.09.2020 у справі 40/3597/17, а також справах № 628/2370/17, 740/3597/17, (щодо мети проведення слідчого експерименту).

Між цим, захисник просила визнати недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 11.11.2022. Недопустимим, на думку захисника, є також і висновок експерта 21.11.2022 № СЕ-19/111-22/49989-ІТ, бо він похідний від слідчого експерименту, застосувавши відповідні висновки Верховного Суду в справах № 488/2433/15, 676/3183/15-к, 639/8329/14-к, 461/3138/17.

При наданні оцінки дій обвинуваченого, захисник просила урахувати також і дії потерплої ОСОБА_9 . Зокрема, на думку захисника потерпіла не стежила за дорожньою обстановкою та разом із дитиною перебувала не в пішохідній зоні, оскільки ділянка дороги, де сталась ДТП, є проїзною частиною, поряд із якою було пішохідна доріжка, якою потерпіла не скористувалась. На думку захисника, дитина хоча і була поряд із потерпілою, але була без належного нагляду, оскільки матір розмовляла телефоном та не слідкувала за тим, що відбувалось навколо, зокрема не чула рух транспортного засобу.

Наведені, на думку захисника недоліки, впливають саме на ступень винуватості обвинуваченого, що має бути враховано судом при призначенні покарання. У зв`язку з чим захисник просила призначити покарання ОСОБА_7 , яке за своїм змістом не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

2.1.4. Потерпіла ОСОБА_9 вважала достеменно встановленим факт учинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та просила суд призначити покарання суворе у виді позбавлення волі строком на 8 років. Крім цього, потерпіла просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вона та її дитина постраждали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Більше того її дитина отримала тяжкі ушкодження, зокрема внутрішніх органів, так як було операційне втручання, частина яких видалена, а отже не можуть відновитись.

Потерпіла підтверджує, що не бажала спілкуватися із обвинуваченим, бо вважає, що останній винуватий та має нести відповідальність, передбачену законом, а тому бажає, аби перед початком відшкодування його розмір було визначено судом.

При винесенні вироку та вирішенні питання позовних вимог, потерпіла просила врахувати, що дитині на час подій було 3 роки. Дитині знадобиться тривале лікування. Зокрема, після події дитині видалено 70% печінки, протоки жовчного міхура, частину кишківника. Коли дитину доставили в лікарню, лікарі не гарантували, що дитина проживе і 9 днів. Зараз дитина відчуває постійний біль в животі, притримується жорсткої дієти, відчуває постійну нудоту. Перебуває під наглядом лікарів, незважаючи, що подія мала місце рік тому. Раз на два тижні вимушені здавати аналізи із метою перевірки стану здоров`я. Але стан здоров`я в цілому погіршується, бо не працюють певні органи, а інші під навантаження через відсутність інших. Дитині не дозволено активно рухатися, бігати, гратися в активні ігри. Із моменту подій дитина постійно відвідує лікаря психолога, бо постійно згадує події. Боїться виходити на вулицю, боїться машин, зокрема - машин швидкої допомоги. Указані ушкодження здоров`я та психічного стану - будуть переслідувати дитину все життя.

Також потерпіла просила врахувати, що розмір вимог її позовної заяви стосується моральної шкоди, яку вона безпосередньо отримала за заподіяну їй шкоду здоров`ю, та моральну шкоду, яку вона отримана як матір за заподіяну шкоду здоров`ю її дитини. Оскільки вона тривалий час не могла завагітніти. Мати дитину - була її мрія. Коли народилась дитина, вона весь свій час приділяла здоров`ю та вихованню дитини. А тому, коли сталась дорожньо-транспортна подія, розуміючи стан дитини, не могла знайти собі місце, не бажала жити, не могла бачити стан дитини та її біль. Із моменту події постійно перебуває в нервовому стані через незрозумілий подальший стан здоров`я дитини, її майбутнє та життя в цілому, що завдало та продовжує завдавати їй моральних страждань.

2.1.5. Представник потерпілої ОСОБА_10 вважає, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, а також задовольнити цивільний позов в повному обсязі, оскільки матір та її дитина отримали тілесні ушкодження, зокрема дитині діагностовано сильний розрив печінки, травма грудної клітини, політравму забій легень, травма живота, в подальшому дитина перенесла кілька операцій, та й надалі потребує та бути потребувати операційного втручання. Сама ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження - перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням. Наведене є достатнім аби задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, бо доводять отримання значної моральної шкоди.

2.2. Докази надані стороною обвинувачення.

2.2.1. Довідка № 468861 від 14.11.2022, згідно з якою ОСОБА_7 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (том II, а.п. 1);

2.2.2. витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000751 від 06.10.2022 (том II, а.п. 2);

2.2.3. постанова про призначення слідчої групи від 07.10.2022 у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 3);

2.2.4. рапорт інспектора ДПП ОСОБА_14 , згідно з яким під час несення служби 06.10.2022 ним було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими навпроти будинку № 51 по просп. Героїв Сталінграда в м. Києві. Після того як прибув на місце події, виявлено водія ОСОБА_7 , який пояснив, що рухався транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Ssang Yong», заднім ходом, унаслідок чого здійснив наїзд на дитину, яку в подальшому госпіталізовано (том II, а.п. 4);

2.2.5. протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.10.2022 та схема дорожньо-транспортної пригоди до нього, згідно з якими місцем події є житлова зона, навпроти будинку № 51, по вул. Героїв Дніпра, де виявлено транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong» із пошкодженнями на задньому бампері, зокрема у крайній правій боковій частині знаходяться потертості брудопилового нашарування. У центральній частині заднього бамперу на відстані 0,78 метра від крайньої правої бічної частини кузова а/м та на відстані 0,47 м. від опорної поверхні загальним розміром 0,10*0,10 є потертість брудопилового нашарування, а також на відстані 0,9 м. від правої бічної частини кузова та на відстані 0,49 м. загальним розміром 0,38*0,23 м. наявні потертості брудопилового нашарування. На запасному колесі «KUMHO», яке розташовано у технічному кріпленні під задньою частиною кузова а/м на відстані 0,49 метра від опорної поверхні також розташована потертість брудопилового нашарування дугоподібної форми (том II, а.п. 8-10);

2.2.6. акт огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання від 06.10.2022 із ілюстративною таблицею, згідно з яким транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 направлено на майданчик тимчасове утримання (том II, а.п. 11-19);

2.2.7. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 06.10.2022 про визнання речовим доказом транспортного засобу марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 (том II, а.п. 20);

2.2.8. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 12.10.2022 про доручення проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 21);

2.2.9. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 14.10.2022, про залучення законного представника потерпілого у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 22-23);

2.2.10. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 14.10.2022 про визнання потерпілим ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 24-);

2.2.11. протокол огляду речей від 17.10.2022 із фототаблицею до протоколу, згідно з яким слідчий провів огляд білого непрозорого поліетиленового пакету з написом «Novus вартий довіри» з одягом та взуттям потерпілого ОСОБА_11 , які були надані потерпілою ОСОБА_11 вказані речі та взуття були зняті з потерпілого ОСОБА_11 . Під час огляду встановлено, що у вказаному пакеті знаходиться одяг (том II, а.п. 25-33);

2.2.12. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 17.10.2022, про визнання речовим доказом та визначення місця їхнього зберігання, згідно з яким одяг визнано речовими доказами та передано на зберігання до центру забезпечення № 1 ГУ НП у м. Києві (том II, а.п. 34);

2.2.13. супровідний лист від 31.10.2022 № 18157/125/23/7-22, про скерування постанови про визначення речовими доказами, сейф пакет (том II, а.п. 35);

2.2.14. квитанція № 001764 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (том II, а.п. 36);

2.2.15. протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 та схема до протоколу слідчого експерименту від 11.11.2022 із таблицею.

Як видно зі слідчого експерименту, свідок ОСОБА_13 бачила обставини механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.10.2022 в житловій зоні буд. АДРЕСА_1 , спостерігала за подіями перебуваючи у кухні своєї квартири через вікно. Її сусідка вийшла з під`їзду та зупинилась на проїзній частині. У цей момент транспортний засіб був припаркований на проїзній частині біля правого бордюрного каменю навпроти будинку, але розпочав рух заднім ходом та скоїв наїзд на ОСОБА_9 та її дитину. Дитина впала та опинилась під задньою частиною кузова автомобіля. При цьому, були здійснено за участі свідка відповідні заміри, які внесені до протоколу. (том II, а.п. 37-47);

2.2.16. постанова слідчого ОВС СУ ГУНП у м. Києві від 06.10.2023 про доручення проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу (том II, а.п. 48);

2.2.17. довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 49);

2.2.18. висновок експерта № СЕ-19/111-22/43373-ІТ від 03.11.2022 із ілюстративною таблицею, згідно із яким транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема гальмівна система, рульове управління та ходова частина знаходяться в працездатному стані (том II, а.п. 50-53);

2.2.19. постанова слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 15.11.2022, про доручення проведення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 54-58);

2.2.20. довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000751, згідно з яким витрати складають 943 грн 90 коп (том II, а.п. 59);

2.2.21. висновок експерта від 21.11.2022 № СЕ-19/111-22/49989-ІТ, згідно з яким в дорожній обстановці, водій автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був керуватись вимогами пунктів 10.1, 10.9 ПДР України.

Експертом у даній дорожній обстановці, у діях водія автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , з технічної точки зору, убачаються невідповідність вимогам пунктів 10.1, 10.9 ПДР України.

У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , в яких експертом вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1, 10.9 ПДР України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (том II, а.п. 60-65);

2.2.22. постанова слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 31.10.2022 про доручення проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п. 66-67);

2.2.23. висновок експерта № 042-1462-2022 від 24.11.2022, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлені наступну тілесні ушкодження - закрита травма лівої гомілки: косий перелом латеральної кісточки лівої гомілки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, які утворилось можливо внаслідок автомобільної травми (зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні) (Том II, а.п. 68-72);

2.2.24. постанова слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 21.11.2022 про доручення проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000751 (том II, а.п.73);

2.2.25. висновок експерта № 042-1602-2022 від 20.12.2022, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження - закрита травма грудної клітини - забій обох легень, двобічний незначний пневмоторакс, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; закрита травма живота - масивний розрив печінки (з послідуючим оперативним видаленням правої долі печінки), розрив середньої печінкової вени, нижньої порожнистої вени, відрив ніжки правого головного глісона (капсули печінки), розрив жовчних протоків, заочеревинна гематома, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупого предмету чи предметів, що могли бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати 06.10.2022 (том II, а.п. 74-80);

2.2.26. постанова слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 21.12.2022, про перекваліфікацію кримінальному правопорушення у кримінальному провадженні № 0000751, згідно з яким перекваліфіковано з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України (том II, а.п. 81);

2.2.27. ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.10.2022, про накладення арешту на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 (том II, а.п. 82-84);

2.2.28. копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження, посвідчення водія (том II, а.п. 85-91);

2.2.29. висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 10.10.2022, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_7 , станом на момент проведення огляду (16:00 год. 06.10.2022) тверезий (Том II а.п. 92);

2.2.30. вимога на судимість, згідно з яким ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, між тим притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадянами строків реєстрації (перереєстрації) вогнепальної зброї і правил взяття її на облік, тобто за ст. 192 КУпАП, яке учинене 15.08.2022 із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн (том II а.п. 93);

2.2.31. запит слідчого СУ ГУ НП у м. Києві від 07.11.2022 про наданні відомостей про перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра (Том II а.п. 93);

2.2.32. потерпіла ОСОБА_9 у судовому засідання надала показання, що 06.10.2022, між 11:00 год. та 11:30 год. із сином ОСОБА_11 вийшла з під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 , та йшла тримаючи дитину за руку вздовж бордюрного каменю проїзною частиною, де стоять та їздять транспортні засоби. Проте в цей час її син щось в неї запитав, точно не пам`ятає, але вони із дитиною зупинились позаду автомобіля. Через деякий незначний період часу, вона відчула удар, підняла голову та не бачила сина, відразу відчула біль у нозі, після чого зрозуміла, що син опинився під автомобілем. У зв`язку із чим почала стукати по кузову та кричати. Із машини, з переднього пасажирського сидіння, вийшла жінка, яка допомогла дістати дитину з під машини. Далі дуже все погано пам`ятає, зокрема як дісталась лавки, але зателефонувала чоловіку та повідомила про подію. Її син перебував у напівмертвому стані, колір шкіри блідий, стогнав та нічого не міг сказати. Проте, оточуючі її люди звинувачували її в тому, що вона із дитиною опинилися під колесами автомобіля. Вона також намагалась викликала швидку.

2.2.33. свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надала показання, що вона мешкає в будинку АДРЕСА_1 . 06.10.2022, приблизно після 10:00 год., було тепло та сонячно. Вона прибирала на кухні в своїй квартирі, яка розташована на 3 поверсі, а вікно виходить у двір. У вікно побачила сусідку ОСОБА_9 зі своїм сином, які зупинились позаду автомобіля неподалік під`їзду, позаду автомобіля, який був припаркований поряд із сміттєвим баком. Що саме ОСОБА_9 робила, вона не бачила. Між тим, вона побачила як автомобіль, що був позаду ОСОБА_9 , розпочав рух заднім задом та наїхав спершу на ОСОБА_9 , зокрема на ногу. Унаслідок чого ОСОБА_9 почала кричати, але автомобіль ще трішки продовжив рух, проїхавши приблизно 1,5 - 2 метри. Син ОСОБА_9 після наїзду на нього, опинився під автомобілем. З автомобіля вийшла жінка, яка витягла дитину з під автомобіля. Поміж цього побачила, як ОСОБА_16 підбігла до автомобіля та почала бити по кузову коли той ще рухався.

2.2.34. свідок ОСОБА_17 у судовому засідання надала показання, що мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Восени 2022 року, більш точної дати не пам`ятає, але близько 10:00 год., вона прийшла з прогулянки. Була в себе вдома на кухні. Почула крик, тому виглянула у вікно та побачила як повільно котиться машина, а її сусідка ОСОБА_16 підбігає до автомобіля та кричить, аби той зупинився, стукаючи по кузову автомобіля. Коли вона дивилась в вікно, їй зателефонувала сусідка ОСОБА_13 , яка проживає на третьому поверсі. Вони обговорювали події. Вона побачила, як машина зупинилась, підійшла ОСОБА_16 , а з автомобіля вийшла жінка. Після чого з-під заднього колеса автомобіля, зі сторони бордюрного каменю, дістали дитину, почали передавати дитину по руках, а ОСОБА_9 не могла самостійно стояти на ногах. Дитина, на вигляд, була без свідомості.

2.2.35. свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надала показання, що вона матір обвинуваченого ОСОБА_7 мешкає в будинку АДРЕСА_1 . 06.10.2022, між 10 - 11 годинами, приїхав її син з невісткою, на транспортному засобі, легковому автомобілі марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та припаркувались біля її під`їзду аби забрати її та поїхати на дачу. Машина була припаркована трохи далі від карману до під`їзду, біля узбіччя поряд із сміттєвим баком. Коли вона вийшла з під`їзду, її зустрів син, супроводив до автомобіля. Вони сіли в автомобіль. Далі ОСОБА_7 розпочав рух заднім ходом, викрутив руль, та після того як проїхали 1,5-2 метри почули стукіт та крики. Почувши крики, вона та невістка ОСОБА_18 вибігли з автомобіля та побачили, що позаду автомобіля знаходиться їх сусідка ОСОБА_9 у навприсядки, без взуття, а під колесами автомобіля перебував хлопчик - ОСОБА_11 . Надалі вона із невісткою витягнули хлопчика з під автомобіля. Проте оскільки його мати - ОСОБА_9 кульгала, вони всі разом дійшли до лавочки після чого дитину віддали матері. Вони всі разом викликали швидку.

2.3. Докази надані стороною захисту.

2.3.1. обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні надав показання, що 06.10.2022 він керував транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Скло в машині тоноване в темний колір, окрім лобового. Однак це не заважає йому для огляду при керуванні. Задні металеві бокові стійки транспортного засобу, які тримають скло, не дають повного огляду, і через це є так звані «сліпі зони», тобто місця ділянки дороги позаду та збоку транспортного засобу, які водій не бачить в задні та бокові дзеркала.

Разом зі своєю сім`єю він приїхав за місцем мешкання своєї матері за адресою АДРЕСА_1 , аби забрати останню та поїхати на відпочинок за місто. Близько 11:00 год. він під`їхав за вказаною адресою, припаркував автомобіль трошки далі від карману до під`їзду. Після чого з під`їзду вийшла його матір із собакою та з багажем, який він поклав до багажника, а з собакою обійшов дім аби вигуляти собаку. Надалі, він посадив собаку в багажник, сів за кермо автомобіля, а його матір сіла на заднє сидіння де спілкувалась із їх дитиною. У багажнику були сітки для собак та дві собаки, а також речі. Але вони йому не заважали мати огляд ділянки, куди він планував рухатися, тобто назад.

Перед початком руху він переконався, що йому нічого не перешкоджає, та лише після чого він розпочав рух заднім ходом, при цьому кермо вивернув у ліво, бо планував здати назад та вліво. Після того як він розпочав рух, проїхав близько 1,5 - 2 метри, почув стук та крик. Почувши крики з машини вийшла його жінка та матір. Хтось із них, сказав проїхати трішки вперед, бо під машиною дитина яку не вдається дістати. Після того як він трішки проїхав, дружина із матір`ю витягнули сина потерпілої з-під машини. Коли вийшов, позаду машини побачив потерпілу. Так як потерпіла себе погано почувала, дитину їй віддали лише після того, як посадили її на лавку біля під`їзду. Після вони викликали швидку.

2.3.2. свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні надала показання, що вона дружина обвинуваченого ОСОБА_7 . Точний день не пам`ятає, але восени 2022 року, о 10 чи 11 годині ранку, було тепло та сонячно. Вона із чоловіком та дитиною на їх легковому автомобілі марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», під`їхали до будинку АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстрований її чоловік та проживає мама останнього - ОСОБА_16 . Вони припаркувались з правої сторони від будинку, трішки подалі від карману під`їзду поруч із сміттєвими баками, уздовж дороги.

З під`їзду вийшла ОСОБА_16 із речами та собакою. Вона в цей час сиділа на передньому пасажирському сидінні. Її чоловік відкрив багажник, поставив речі, посадив собаку, а її свекруха сіла на пасажирське сидіння позаду праворуч з їх дитиною. Чоловік сів за водійське сидіння. Після чого вони одразу розпочали рух заднім ходом. Коли проїхали 1,5 - 2 метри, почули крик та стук по корпусу автомобіля. Чоловік одразу зупинився, а вона одразу вийшла з автомобіля та побачила, що під автомобілем знаходиться хлопчик - син потерпілої. Вона побачили спочатку голову та праву ручку дитини, бо машина доволі висока. Хлопчик був між задніми колесами але вже до середини машини, лежав на правому боці. Рукав куртки був затиснутий під колесом. Вона намагалася витягнути дитину з під автомобіля, але рукав куртки хлопчика був затиснутий, разом з цим вийшла і її свекруха, після чого крикнула чоловіку аби він здав назад аби звільнити ручку дитини. Чоловік від`їхав, саме після чого вона витягнула хлопчика, взяла його на руки, бо останній був у шоковому стані, блідий. У цей час позаду автомобіля сиділа потерпіла, яка сказала, що вона мати дитини. Потерпіла не могла самостійно йти, кульгала. Вже після того, як потерпіла сіла на лавку, їй передали дитину. Надалі вже викликали швидку, і приїхала поліція.

На думку свідка, дитина вибігла на дорогу, однак через маленький зріст, водій не міг її помітити.

2.3.3. протокол огляду від 30.08.2023 з ілюстративною таблицею, згідно з яким оглянуто пішохідну доріжку, яка розташована біля будинку за адресою АДРЕСА_1 ;

2.3.4. протокол огляду мобільного телефону від 04.09.2023 з ілюстративною таблицею, згідно з яким оглядався мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A21s», в якому знаходиться сім картка оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , з якого вбачається, що діалог ведеться в мобільному додатку через месенджер із ОСОБА_20 ;

2.3.5. аудіозапис розмови потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 .

2.4. Скарга на дії слідчого.

2.4.1. Стороною захисту подано скаргу на дії слідчого ОСОБА_21 щодо проведення слідчого експерименту. В обґрунтування скарги, захисник зазначає, що слідчий експеримент проведено виключно на підстав пояснень та за участі лише свідка ОСОБА_13 , проте ані підозрюваного, ані потерпілої, як і інших свідків - не залучено. Між тим, згідно зі змістом слідчого експерименту, метою його було проведення - установлення реального перебування всіх учасників ДТП, у тому числі потерпілих, їх рухів, а також об`єктивну та реальну можливість водія ОСОБА_7 , бачити потерпілих під час початку руху його автомобіля, а отже слідчий експеримент жодним чином, не може відображати механізм та обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Указані недоліки, на думку захисника, є підставою для визнання дій слідчого при проведенні слідчого експерименту протиправними.

3. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій та показів обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

3.1. 2.4.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази (2.2.4 - 2.2.6, 2.2.11, 2.2.15, 2.2.18, 2.2.21, 2.2.23, 2.2,25, 2.2.29, 2.2.32 - 2.2.35, 2.3.1 - 2.3.5), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів (окрім доказів 2.2.15, 2.2.21), які надані стороною обвинувачення, а отже в силу положень ст. 26 КПК України суд також не вбачає підстав визнавати докази недопустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

3.3. Крім того, суд також уважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту (2.2.1 - 2.2.3, 2.2.7 - 2.2.10, 2.2.12 - 2.2.14, 2.2.16, 2.2.17, 2.2.19, 2.2.20, 2.2.22, 2.2.24, 2.2.26, 2.2.27, 2.2.28, 2.2.30, 2.2.31) не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

3.4. При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на порушення порядку проведення досудового розслідування, як і прийняття певних процесуальних рішень, а отже, у силу положень статей 22, 26 КПК України, суд також не вбачає підстав надавати оцінку цим документам.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є в цілому достовірними та достатні, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

3.5. Надаючи оцінку тезам захисника щодо недопустимості доказів (2.2.15, 2.2.21) - слідчого експерименту та висновок експерта, суд ураховує, що захисник посилалась на певні, на її думку, невідповідності під час проведення самого слідчого експерименту (інший транспортний засіб, проведення експерименту лише з одним зі свідків без участі підозрюваного).

Між тим, надаючи оцінку таким посиланням, слід урахувати, що недопустимим може бути визнано доказ саме з підстав порушень, які за своїм змістом є суттєвими - обмежили основоположні права та свободи підозрюваного (обвинуваченого). Між тим, обставини, на які покликалась захисник, стосувались технічних аспектів. Але такі аспекти можуть мати наслідком лише недостовірність певної частини отриманої під час проведення слідчого експерименту інформації, а не допустимість доказу в цілому, що має різні процесуальні наслідки для доказу. та його подальшої оцінки із іншими.

Тим більше, у провину обвинуваченому не ставиться використання технічно несправного транспортного засобу, який має певний стан, а порушення певних правил дорожнього руху, що не впливає на отримання результатів слідчого експерименту із використанням іншого транспортного засобу. При цьому, відповідальність за керування транспортним засобом із такими особливостями як висота, ширина, довжина та огляд , не звільняють водія від відповідальності дотримуватися правил дорожнього руху, а навпаки - покладає додаткових обов`язків знати такі особливості та враховувати перед початком руху, юо транспортний засіб

Також варто зазначити, що єдиним безпосереднім свідком подій була (потрапляння потерпілого під машину, наїзд на іншу потерпілу) свідок ОСОБА_13 , тому суд погоджується, що саме із нею було проведено слідчий експеримент. З цих підстав суд відкидає посилання сторони захисту на не проведення слідчого експерименту із, на той час, свідком ОСОБА_7 , який в судовому засіданні надав показання, що не знає як стався наїзд. Також суд відкидає посилання захисника на проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 без участі сторони захисту, оскільки на час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 мав статус ще свідка. А отже, проведення слідчого експерименту з підозрюваним не мало будь-якого процесуального інтересу, бо за його наслідком не могло бути отримано відомостей для проведення експертизи, як і не отримано від обвинуваченого такої інформації і під час судового розгляду.

Указане свідчить, що відсутні також підстави і для визнання похідного доказу - висновку експерта недопустимим доказом.

3.6. Із вказаних підстав суд відмовляє в задоволенні скарги, яку подано захисником на дії слідчого ОСОБА_21 щодо проведення слідчого експерименту.

3.7. У суду відсутні також підстави визнавати показання свідка ОСОБА_13 недостовірними, бо інших обставин подій, окрім як описаних цим свідком, під час судового розгляду - не встановлено, а показання свідка повністю підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, та фактично, у цілому, не оспорювались обвинуваченим.

3.8. Варто зауважити, що стороною захисту суду також надано докази (2.3.3 - 2.3.5) протокол огляду місцевості, протокол огляду предмета та диск із аудіозаписом.

На думку суду, сторона захисту невповноважена на складання протоколів зокрема огляду місцевості та предмету, у розумінні вимог КПК. Між тим такі документи можуть бути допущені в якості доказів, якими зафіксовано певні обставини, а отже не є недопустимими з цих підстав.

3.9. При цьому представник потерпілої та потерпіла просили суд вважати недопустимим доказом, який наданий стороною захисту, аудіозапис розмови між потерпілою ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 . Однак, указана розмова не стосувалась подій, які є предметом доказування в кримінальному провадженні. При прослуховуванні встановлено, що розмова мала місце між потерпілою та дружиною обвинуваченого, спілкування яких в судовому засіданні не оспорювалось, як і не доводилось наявність будь-яких наслідків цієї розмови для кримінального провадження.

Указане свідчить, що підстав для визнання такого аудіозапису недопустим доказом відсутні, а для суду він є достовірним лише в частині доведення факту спроб обвинуваченого та його родини відшкодувати родині потерпілих будь-яким чином завдану шкоду, чи визначитися із її вартістю.

3.10. При доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

3.11. Отже, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та вказані в розділі 2.2 (показання потерпілої, свідків обвинувачення, документи, експертизи, речові докази), як і вказані в розділі 2.3 (показання обвинуваченого, свідків захисту, документи), доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що 06.10.2022, близько 11:40 год., ОСОБА_7 , будучи водієм технічно справного транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись в житловій зоні біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 , не виконав вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, чим спричинив пішоходу ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.

3.12. Суд зауважує, що надані стороною захисту докази (розділ 2.3.) не спростовують обставин, викладених в пред`явленому обвинуваченні, а навпаки - доповнюють обставини, які встановлені на підставі доказів, наданих стороною обвинувачення.

Звісно слід погодитись зі стороною захисту, що певні показання свідків, потерпілої та обвинуваченого мають розбіжності, однак вони не є значними, та стосуються певних часових проміжків, довжин та посилань на осіб, які висловлювали певні речення чи їх послідовність. Однак такі розбіжності не можуть бути підставою визнання певного доказу недостовірним чи недопустимим самостійно, бо в цьому провадженні не спростовують встановлених обставин.

3.13. Ураховуючи наведене, на думку суду, було доведено, що ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху (порушення пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

3.14. Суд також урахував, що захисник посилалась на висновки, які зроблені Верховним Судом у справах 488/2433/15, 676/3183/15-к, 639/8329/14-к, 461/3138/17, 40/3597/17, а також справах № 628/2370/17, 740/3597/17.

Однак застосування певних висновків Верховного Суду в тій чи іншій справі можуть мати місце лише після здійснення аналізу обставин, які мали місце саме в тих справах, та співставленні їх з цим судовим провадженням (указані рішення мають бути релевантними). Але такого аналізу захисником не здійснено.

При цьому суд, оглянувши вказані висновки, не знайшов підстав уважати, що обставини встановлені у вказаних рішеннях відповідають обставинам цієї справи. А отже, наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою, тому і не підлягають застосуванню.

3.15. Підстави для зміни (уточнення) формулювання обвинувачення

3.15.1. Суд зауважує, що ОСОБА_7 було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із порушенням ним вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України

Між тим, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів 10.1, 10.9 ПДР України, саме що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, тобто заподіянням потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, що повністю підтверджено дослідженими доказами, зокрема висновком експерта від 21.11.2022 № СЕ-19/111-22/49989-ІТ, який так само повністю відповідає встановленим судом обставинам.

А отже суд видалив посилання в сформованому обвинуваченні на порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху як такі, що не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, а отже і не охоплюються об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в цьому провадженні. На дотриманні в рішенні цих складових зверталась увага ще у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005.

3.15.2. На думку суду, такі уточнення відповідають вимогам абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, бо в даному випадку - уточнення формулювання не є зміною висунутого обвинувачення, яким обмежений суд відповідно до частин 1, 3 ст. 337 КПК України чи виходом за його межі, оскільки під час змін формулювання не відбулось зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, і не встановлено нових фактичних обставин кримінального правопорушення, зміни яких властиві лише стороні обвинувачення - прокурору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 в справі № 428/6594/17.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1. У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість, протягом судового провадження вибачався перед потерпілою, повідомляв про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення та намагався відшкодувати завдані матеріальні збитки, зокрема із моменту пригоди, намагався допомогти родині потерпілих. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_7 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

4.2. Суд урахував, що прокурор в дебатах вважав відсутньою таку обставину, що пом`якшує покарання - як щире каяття, бо сторона захисту активно здійснювала свій захист. Між тим, щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення, осуд своєї поведінки та активний спосіб захисту - не є тотожними поняттями, та не впливають один на одне.

4.3. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

4.4. При цьому, судом не було встановлено, а стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували наявність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України. Його вид та суспільна небезпечність, що злочин стосується порушення правил безпеки дорожнього руху, які допущені з грубої необережності. А внаслідок учинення злочину було завдано значну шкоду (тяжкі тілесні ушкодження) малолітньому потерпілому та його матері (середньої тяжкості), а також майнову шкоду, яку хоча і не відшкодовано, але достеменно встановлено спроби її відшкодувати, тим більш ураховуючи існуючий спір щодо розміру саме моральної шкоди.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Крім того суд ураховує, що ОСОБА_7 має вищу освіту, працює, має міцні соціальні зв`язки зокрема дружину та неповнолітню дитину, бажає виправити наслідки своїх дій, зокрема допомагати в подальшому родині потерпілих.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

5.3. Ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

5.4. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 підлягають покладенню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5.5. Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

6. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

6.1. У рамках кримінального провадження заявлено два цивільні позовні, а саме позов ОСОБА_9 , який подано в інтересах малолітнього ОСОБА_11 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16 233 грн 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, а також позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10 603 грн 76 коп., та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

Ухвалою від 16.02.2023 дані позовні заяви прийнято до розгляду в судовому провадженні.

6.2. Як убачається з позовних заяв, підставою пред`явлення позовів є те, що ОСОБА_7 06.10.2022 будучи водієм та керуючи транспортним засобом, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяв позивачу ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а її малолітньому синові ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження. Тобто, позови стосуються одних тих саме подій та обставин, але мають різне обґрунтування в частині розміру завданої матеріальної та моральної шкоди, та підстав їх отримання.

6.3. Позивач в обґрунтування вимог посилається на положення статей 16, 23, 1167, 1168, 1177, 1187 ЦК України, статей 127-129 КПК України.

6.4. Представником відповідача подано відзиви на позови, згідно із якими розмір завданої матеріальної шкоди відповідачем не оспорюється, але не підлягає задоволенню, оскільки ним спрямовано грошові кошти в сумі 16 233 грн 00 коп. та 10 603 грн 76 коп. поштовими відправленнями, тож позивач не отримав ці кошти та вони повернулись. Ці обставини, на думку представника відповідача, вказують про відсутність підстав для задоволення позовних заяв в частині стягнення завданої матеріальної шкоди, бо позивач фактично відмовився від їх відшкодування. У частині вимог про відшкодування моральної шкоди відзиви не містять обґрунтування для відмови в задоволені вимог.

6.5. Між тим, під час судового розгляду судом поза розумним сумнівом було доведено, що і зазначено в пунктах 3.10, 3.12 рішення, винуватість ОСОБА_7 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 06.10.2022. Зокрема, що саме ОСОБА_7 будучи водієм технічно справного транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись в житловій зоні біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 , не виконав вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, чим спричинив пішоходу ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.

6.6. Указане доводить обґрунтованість підстав подання цивільних позовів щодо відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

6.7. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

6.8. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом укладають із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

6.9. Отже, заподіяння потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Разом з тим, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Однак, деліктне та договірне зобов`язання не виключають одне одного, тому потерпілий (кредитор) на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди виключно до особи, яка завдала таку шкоду, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Виходячи з наведеного, потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

6.10. Як вже було наведено, на початку судового провадження було подано два позови, які були прийняті судом до розгляду в кримінальному провадженні. При цьому, з моменту подання позовів питання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє чи заявляє самостійні вимоги на предмет спору, чи в якості відповідача, страхову компанію - позивачем та її представником не піднімалось. Крім цього, клопотання про залучення страхової компанії як цивільного відповідача не заявляла і сторона захисту.

Отже, з огляду на відсутність клопотань сторін про залучення страхової компанії, суд не вирішував питання про залучення до участі в справі страхову компанію, що не є порушенням вимог ЦПК України чи Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Така позиція суду повністю відповідає висновкам, які зроблені Верховним Судом в постанові від 22.06.2023 у справі № 461/2896/20, оскільки встановлені судом висновки в дослідженій справі співпадають обставинам цього судового провадження, а отже є релевантними.

6.11. Як вбачається з позовної заяви, а також підтверджуються надані до неї матеріали, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 проходили лікування, а їх витрати скали 10 603 грн 76 коп. та 16 233 грн 00 коп. відповідно. Під час судового розгляду відповідач та його представник не заперечували щодо сум цих витрат, як і щодо їх походження. Більше того, відповідач, як то встановлено під час розгляду, намагався добровільно відшкодувати ці витрати.

За вказаних обставин суду доведено заподіяння матеріальної шкоди на вказані суми, а отже у суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивачів в частині стягнення з відповідача понесених витрат на лікування.

6.12. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У силу положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

6.13. Розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд, ураховуючи вже ним наведе, уважає, що в судовому засіданні було достеменно доведено наявність підстав вважати, що позивачам спричинено моральну шкоду. Такі висновки суду ґрунтується на тому, що позивачі отримали тілесні ушкодження, проходили лікування, відновлення, а малолітній ОСОБА_11 продовжує лікування та має незадовільним стан здоров`я.

При цьому, слід урахувати, що отримання тілесних ушкоджень, супроводжується відчуттям відповідного болю та стражданнями як фізичного так і психологічного характеру, ступень яких залежіть виду ушкодження, способу завдання та його наслідків і тривалості лікування (відновлення). А отже, на думку суду, позивачі мають право на отримання за рахунок відповідача компенсації за отриману моральну шкоду.

Суд також узяв до уваги, що і відповідач не заперечував того факту, що він своїми діями завдав позивачу та її дитині моральної шкоди, та така шкода ним має бути відшкодована. Однак відповідач, як і його представник, не визнавали розмір відшкодування в 1 000 000 грн на кожного з позивачів.

6.14. Між тим, визначаючи розмір шкоди, який підлягає відшкодування, слід зупинитися саме на кожній з осіб позивача, способу та виду отримання тілесного ушкодження, тривалості лікування та відновлення, аби співставити з видом та розміром заявленого таким позивачем відшкодування.

6.15. Як вже судом наведено (пункти 6.1., 6.2.) діями відповідача ОСОБА_12 позивачу ОСОБА_11 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, зокрема закрита травма грудної клітини - забій обох легень, двобічний незначний пневмоторакс, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; закрита травма живота - масивний розрив печінки (з послідуючим оперативним видаленням правої долі печінки), розрив середньої печінкової вени, нижньої порожнистої вени, відрив ніжки правого головного глісона (капсули печінки), розрив жовчних протоків, заочеревинна гематома, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Слід зауважити, що потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах кого подано позовну заяву позивачем ОСОБА_9 , на момент подій був малолітнім, і який на той час не досяг чотирьохрічного віку.

Як видно з наданих пояснень позивачем ОСОБА_9 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_11 , останньому потрібне тривале лікування. Зокрема, після події дитині видалено 70% печінки, протоки жовчного міхура, частину кишківника. Зараз дитина відчуває постійний біль в животі, притримується жорсткої дієти, відчуває постійну нудоту. Перебуває під наглядом лікарів. Раз на два тижня здає аналізи із метою перевірки стану здоров`я. Стан здоров`я, у цілому, погіршується, бо не працюють певні органи. Дитині заборонено бігати, гратися в активні ігри. Із моменту подій дитина постійно відвідує лікаря психолога, бо постійно згадує події. Боїться виходити на вулицю, боїться машин, зокрема - машин швидкої допомоги. Указані ушкодження здоров`я та психічного стану - будуть переслідувати дитину все життя.

6.16. Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу фізичного та душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Виходячи з наведених висновків, та розглядаючи заявлені в інтересах малолітнього позовні вимоги, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також майновий стан обвинуваченого, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що наведена судом оцінка рівня втручання та вимушених змін, судом оцінюється в сумі 700 000 грн 00 коп., яка, на думку суду, є цілком рівнозначна та достатня, ураховуючи та співставляючи цю суму з прожитковим мінімумом для непрацездатної особи та мінімальною заробітною платою, тобто рівнем соціального захисту населення в Україні в 2024 році. А отже, позовні вимоги ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_11 , до ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню у вказаному розмірі.

6.17. Як вже судом наведено (пункти 6.1., 6.2.) діями відповідача ОСОБА_12 позивачу ОСОБА_9 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, зокрема закрита травма лівої гомілки: косий перелом латеральної кісточки лівої гомілки.

Слід також зауважити, що позивач ОСОБА_9 просила врахувати, що розмір вимог її позовної заяви стосується моральної шкоди, яку вона безпосередньо отримала за заподіяну їй шкоду здоров`ю, та моральну шкоду, яку вона отримана як матір за заподіяну шкоду здоров`ю її дитини. Оскільки вона тривалий час не могла завагітніти. Мати дитину - була її мрія. Коли народилась дитина, вона весь свій час приділяла здоров`ю та вихованню дитини. А тому, коли сталась дорожньо-транспортна подія, розуміючи стан дитини, не могла знайти собі місце, не бажала жити, не могла бачити стан дитини та її біль. Із моменту події постійно перебуває в нервовому стані через незрозумілий подальший стан здоров`я дитини, її майбутнє та життя в цілому, що завдало та продовжує завдавати їй моральних страждань.

Указані міркування позивача ОСОБА_9 суд не ставить під сумнів, тим більше, жоден з учасників провадження не оспорював той факт, що матір дитини отримує моральні страждання за життя та здоров`я дитини, тим більше, ураховуючи установлені в судовому засіданні відомості щодо отриманих тілесних ушкоджень дитиною, їх вид та тривалість страждань як на момент подій так і в подальшому, а отже і зміну укладу життя матері дитини, створення нових необхідних умов для способів життя для дитини, яка втратила певні частини органів, які не можуть бути відновлені.

6.18. Ураховуючи міркування, зазначенні в абзаці 1 пункту 6.16, та розглядаючи заявлені потерпілою ОСОБА_9 вимоги, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також майновий стан обвинуваченого, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що наведена судом оцінка рівня втручання та вимушених змін, судом оцінюється в сумі 300 000 грн 00 коп., яка складається з 70 000 грн в якості відшкодування моральних страждань отриманих ОСОБА_9 безпосередньо та 230 000 грн в якості відшкодування отриманих за перенесені страждання за життя та здоров`я дитини, та змінам в її житті пов`язані із цим.

На думку суду, ця сума є цілком рівнозначна та достатня, ураховуючи та співставляючи цю суму з прожитковим мінімумом для працездатної особи та мінімальною заробітною платою, тобто рівнем соціального захисту населення в Україні в 2024 році. А отже, позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню у вказаному розмірі.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

7.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

7.2. Під час досудового розслідування було накладено арешт, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.10.2022 (судове провадження № 761/21553/22) на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 . А отже, оскільки підстави для конфіскації транспортного засобу відсутні, указаний арешт підлягає скасуванню.

7.3. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/43373-ІТ від 03.11.2022 в розмірі 1510 грн 24 коп., судово-медичної № 042-1462-2022 від 24.11.2022 у розмірі 2672 грн 00 коп., судово-медичної № 042-1602-2022 від 20.12.2022 в розмірі 6013 грн 00 коп., судової автотехнічної № СЕ-19/111-22/49989-ІТ від 21.11.2022 в розмірі 943 грн 90 коп., відповідно до ст. 124 КПК України - підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави в сумі 11139 грн 14 коп.

7.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (речі потерпілого ОСОБА_11 у спец пакеті № SUD 4010877), які знаходяться на зберіганні у Центрі забезпечення № 1 ГУНП в місті Києві, слід повернути ОСОБА_9 .

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_9 , який подано в інтересах малолітнього ОСОБА_11 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в якості відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди - 16 233 (шістнадцять тисяч двісті тридцять три) грн 00 коп., моральної шкоди - 700 000 (сімсот тисяч) грн 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в якості відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди - 10 603 (десять тисяч шістсот три) грн 76 коп., моральної шкоди - 300 000 (триста тисяч) грн 00 коп.

Процесуальні витрати: судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/43373-ІТ від 03.11.2022 в розмірі 1510 грн 24 коп., судово-медичної № 042-1462-2022 від 24.11.2022 у розмірі 2672 грн 00 коп., судово-медичної № 042-1602-2022 від 20.12.2022 в розмірі 6013 грн 00 коп., судової автотехнічної № СЕ-19/111-22/49989-ІТ від 21.11.2022 в розмірі 943 грн 90 коп. - стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в сумі 11139 грн 14 коп.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.10.2022 (судове провадження № 761/21553/22) на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Ssang Yong», моделі «Rexton», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: речі потерпілого ОСОБА_11 у спец пакеті № SUD 4010877, які знаходяться на зберіганні у Центрі забезпечення № 1 ГУНП в місті Києві - повернути ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1