ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11887/23

Номер провадження 1-кп/495/33/2024

30 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001215 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше судимого, але в силу ст. 89 КК України, що судимості не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом Президента України від 26.07.2023 року за № 451/2023, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб (до 15 листопада 2023 року). Законом України від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Так, під час дії воєнного стану на території України, 10.10.2023 року о 12 годині 22 хвилини, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину секонд-хенд № 2, що розташований на території ринку «Мельниця» за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Свято-Георгіївська 11, де побачив на поверхні прилавку мобільний телефон марки Infinix Note 10 Pro, що належить потерпілій ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_3 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, розуміючи що діє в умовах об`явленого на території України воєнного стану, взяв із вищезазначеного прилавку та таємно викрав належний ОСОБА_6 , мобільний телефон марки Infinix модель Note 10 Pro (X695C) 8/128 Gb NFC Purple, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 | НОМЕР_4 , з гідрогелевою плівкою Delva Infinix Note 10 Pro (DV-INF-NOT10PR) та панеллю ColorWay TPU AntiShock для Infinix Note 10 Pro Clear (CW-CTASIN10P).

В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5361 гривня 40 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив що дійсно 10.10.2023 року о 12 годині 22 хвилини, він перебуваючи в приміщенні магазину секонд-хенд № 2, що розташований на території ринку «Мельниця» за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Свято-Георгіївська 11, де здійснив крадіжку з прилавку мобільного телефону марки Infinix Note 10 Pro, що належить потерпілій ОСОБА_6 . Цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_5 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України значиться таким, що судимості не має, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його щире каяття в скоєному.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України значиться таким, що судимості не має, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, а також враховуючи думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві вказала, що просить останнього покарати на розсуд суду, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення цого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 300 грн.

Під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь майнової шкоди у розмірі 5 361,40 грн., моральної шкоди у сумі 1 500 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у зв`язку з душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у сумі 1 500 грн.

В частині стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку з визнанням обвинуваченим суми матеріального збитку, суд вважає необхідним задовольнити позов потерпілої у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої компенсацію матеріальної шкоди у сумі 5 361,40 грн., оскільки потерпілою документально підтверджена майнова шкода.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 300 грн.

Речові докази: DVD-R диски з відеозаписами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 300 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 5 361,40 грн. та моральної шкоди у сумі 1 500 грн.

Речові докази: DVD-R диски з відеозаписами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1