КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1177/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 369/7807/21
Категорія КК: ч. 4 ст. 296 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2022 рокуОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у чиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК УКраїни, за наступних обставин, Так, ОСОБА_7 в січні 2021 року /більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено/, в с. Святопетрівське Бучанського району Київської області всупереч передбаченого законом порядку через мережу Інтернет на сайті «olx.ua» придбав пістолет, який є вогнепальною зброєю, для власного використання. В подальшому, ОСОБА_7 не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання вогнепальної зброї, носив та зберігав цей пістолет. 20.04.2021, в період з 07 годині 30 хвилин по 10 годину 30 хвилин, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 було вилучено вказаний пістолет.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 20.04.2021, приблизно о 06 годині 10 хвилин /більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено/ він зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, діючи з особливою зухвалістю, дістав з внутрішнього карману власної куртки пістолет марки «Ерма 459-С», калібр 9 мм РА, та здійснив 3 постріли в сторону потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 116/Д від 13.05.2021 є вогнепальним непроникаючим пораненням потиличної ділянки справа, вогнепальним непроникаючим пораненням лівої бокової поверхні грудної клітки та вогнепальним пораненням задньої поверхні лівої гомілки у верхній третині. Також ОСОБА_7 здійснив 1 постріл в сторону потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив їй відповідно до висновку експерта №134/Д тілесне ушкодження у вигляді рани правої гомілки. Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст. 294 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , просить вказаний вирок в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, визнати винним за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком 3 рік та покласти обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України та призначене покарання у цій частині, зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального Закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства в ході розгляду кримінального провадження за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдання ОСОБА_7 .

Так, на думку прокурора, суд перерахував всі досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази, однак фактично будь-якої оцінки їм не надав, не навів мотиви щодо неприйняття до уваги доказів сторони обвинувачення.

Крім того, суд не в достатній мірі врахував показання потерпілих та дійшов помилкового висновку про те, що «конфлікт розпочався після того, як потерпілий ОСОБА_9 перший штовхнув ОСОБА_7 , на ґрунті чого й почалася сутичка». Вважає, що такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки приводом для конфлікту слугувало небажання обвинуваченого на законну вимогу ОСОБА_9 покидати територію його домоволодіння, на яку ОСОБА_7 відреагував пострілами з пістолету в потерпілого.

На думку апелянта, висновок суду про наявність неприязних відносин між потерпілими та обвинуваченим, а також про прагнення обвинуваченого завдати їм шкоди з особистих спонукань не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки останні під час допиту підтвердили про їх відсутність.

Також прокурор не погоджується із висновком суду про те, що територія домоволодіння ОСОБА_9 не є громадським місцем, тобто територією, яка не має публічний характер. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2016 «Про судову практику у справах про хуліганство» публічність не є обов`язковою ознакою хуліганства та може бути вчинено на території приватного домоволодіння.

Додатково прокурор зазначає, що в діях обвинуваченого наявні ознаки особливої зухвалості, адже він тривалий час не припиняв порушувати громадський порядок, не зважав на вимоги потерпілих залишити територію домоволодіння та припинити нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Також ОСОБА_7 перезаряджав пістолет з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/111-21/19035-БЛ від 29.04.2021 в якому вказується, що перед кожним здійсненням пострілу пістолетом моделі «Ерма 459-С», калібру 9 мм РА необхідний перезаряд.

Тому прокурор вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 122 КК України, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважали вирок законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом доказами і в апеляційній скарзі прокурором не заперечується. Кваліфікація дій за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. Призначене ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України відповідає ст. 65 КК України.

Висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження та підтверджуються дослідженими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду вказував, що з потерпілим ОСОБА_9 був раніше знайомим, бачився один раз. 20 квітня 2021 року пішов до нього за своєю дівчиною, оскільки дізнався від знайомих, що вона там. Пістолет взяв з собою, так як знав, що у потерпілого знаходяться дорослі хлопці. Обвинувачений попросив дівчину піти з ним, але вона відмовилася. Коли виходив з подвір`я, то потерпілий ОСОБА_9 повернувся і вдарив його в обличчя, він відскочив, дістав пістолет та зробив попереджувальний постріл, щоб злякати. В подальшому вони почали боротися, після чого вибігла ОСОБА_10 та інший чоловік і почали втрьох відбирати в нього зброю, в ході чого він хаотично стріляв. Умислу стріляти в потерпілих обвинувачений не мав. Стверджував, що пістолет є травматичним і купив його через мережу Інтернет.

З показань потерпілого ОСОБА_9 , які він надав під час судового розгляду вбачається, що ОСОБА_7 бачив один раз. 21 квітня 2021 року до його дому АДРЕСА_4 прийшов обвинувачений, так як хотів забрати свою дівчину, з якою він напередодні посварився. Дівчина відмовилась з ним йти. Тоді потерпілий попросив обвинуваченого залишити будинок. Виводивши з подвір`я ОСОБА_7 , відчиняючи хвіртку, потерпілий штовхнув обвинуваченого в область плеча, в зв`язку з чим між ними розпочалася бійка. В ході сутички обвинувачений дістав пістолет та тричі вистрелив в потерпілого. Постріли були неприцільні хаотичні, а саме в область потилиці, плеча та ноги. Потім викликали поліцію та швидку допомогу. У двір вибігла ОСОБА_10 , яка допомагала забрати зброю в обвинуваченого. Потерпілий чув постріл після конфлікту, бачив тілесні ушкодження у сестри. В ході боротьби він намагався вирвати зброю з рук обвинуваченого.

З показань потерпілої ОСОБА_10 , яка була допитана під час судового розгляду, вбачається, що вона проживає із своєю родиною на одному подвір`ї з братом - ОСОБА_9 21 квітня 2021 року, близько 06 години вона збиралась на роботу та побачила як на подвір`ї ходив брат з ОСОБА_7 , якого вона раніше не бачила. Потім почула постріли та побачила сутичку між ОСОБА_9 та обвинуваченим. Після чого вийшов ОСОБА_12 і вони втрьох намагалися забрати в обвинуваченого пістолет. В ході сутички обвинувачений перезарядив пістолет і вистреливши випадково поцілив їй в гомілку. При цьому обвинувачений нікому не погрожував.

Таким чином, з вказаних вище показань колегія суддів не вбачає будь-яких дій ОСОБА_7 , які б свідчили про наявність ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України. Стороною обвинувачення не надано доказів порушення з боку ОСОБА_7 громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. З досліджених доказів вбачається, що дії обвинуваченого, направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, були розпочаті та обумовлені діями одного з потерпілих, під час того, як ОСОБА_7 намагався покинути територію домоволодіння потерпілих, і пов`язані з особистим неприязним відношенням обвинуваченого до потерпілого ОСОБА_9 . Не вбачається з досліджених доказів і спрямованість умислу обвинуваченого на порушення громадського порядку. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 як хуліганство.

Обґрунтованими, на думку колегії суддів, також є висновки суду першої інстанції про те, що територія подвір`я приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у даному випадку, не є громадським місцем. Територія двору, яка використовується для задоволення соціальних потреб жителів будинку не є публічним місцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами наявність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Тому, не вбачає підстав для скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій частині та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано за ч. 4 ст. 296 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1177/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 369/7807/21

Категорія КК: ч. 4 ст. 296 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано за ч. 4 ст. 296 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 18 вересня 2023 року о 09 годині 45 хвилин.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4