Справа № 457/826/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/825/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 20.06.2023 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцем, громадянина України, уродженця с. Сіде, Самбірського району, Львівської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, зокрема:

вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.01.2019 за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 06.08.2019 за ст. 395, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, 25.02.2022 звільненого з місць відбування покарань по відбуттю призначеного покарання,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, 395 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 20.06.2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавленням волі на строк 5 років.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавленням волі на строк 2 роки.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеженням волі на строк 2 роки.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено йому покарання за ст. 395 КК України у виді арешту строком 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 28.04.2023 року у виді позбавлення волі строком 1 місяць та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць й термін відбування покарання рахувати з моменту його затримання - 28.04.2023 року.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу- залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1434,00 грн.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції переглянути та застосувати до нього ст. 69 КК України так як він щиро покаявся, сприяв слідству, повернув всі речі потерпілим. Крім того він потребує лікування оскільки має гепатит та ВІЛ-інфікований.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 11 березня 2023 року, приблизно о 11 год 20 хв, проходячи по АДРЕСА_2 на тротуарі виявив жіночий гаманець, що належить потерпілій ОСОБА_9 , який вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , в цей же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повторно, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власника вказаного гаманця ОСОБА_9 , переконавшись в тому, що не буде помічений та викритий іншими сторонніми особами, підійшов до гаманця, який знаходився на тротуарі на відстані близько двох метрів від хлібного кіоску, поблизу будинку, №»21 по вулиці Стебницькій в місті Трускавці Львівської області, який підняв, відкрив та виявив у ньому грошові кошти у сумі 405 гривень та банківські картки, який був втрачений ОСОБА_9 цього ж дня о 11 год 10 хв, після чого поклав його у кишеню власного одягу та пішов у напрямку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на площі Чорновола, 3 в місті Трускавці Львівської області, тобто викрав вказане майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 405 гривень.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ від 07.02.2023 (зі змінами, внесеними Указами від 07.11.2022 №№757/2022 затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, №133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022, №2119-ІХ від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ та №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_6 11 березня 2023 року, приблизно о 11 год 20 хв, проходячи по вулиці Стебницькій, 21 в місті Трускавці Львівської області на тротуарі виявив жіночий гаманець, що належить потерпілій ОСОБА_9 , який підняв, відкрив та виявив у ньому платіжні картки АТ КБ «ГІриватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та платіжну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , що має безконтактну технологію проведення платежів, виданих на ім`я ОСОБА_9 , які нею були втрачені цього ж дня о 11 год 10 хв та які згідно вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України є офіційними документами.

Реалізовуючи свій протиправний намір, в цей же час усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом спрямованим на незаконне викрадення офіційним документом, поклав жіночий гаманець із вмістом банківських карток у кишеню куртки та пішов у напрямку магазину «Свій Маркет», що розташований на площі Чорновола 3 в місті Трускавці Львівської області, тим самим умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав дві платіжні картки банку АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», які в подальшому намагався використати .для оплати товару у магазині «Свій Маркет», що розташований на площі Чорновола 3 в місті Трускавці Львівської області.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17 березня 2023 року, приблизно о 18 год 30 хв, ОСОБА_6 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , вирішив шляхом обману заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , в цей же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, повторно, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, не маючи наміру в подальшому повертати майно, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 попросив у потерпілої ОСОБА_10 , під вигаданим приводом - здійснення телефонного дзвінка, передати йому телефон, на що потерпіла ОСОБА_10 , виходячи з довіри до останнього, а також помилкової переконаності у правдивості та добросовісності його дій, погодилась на прохання ОСОБА_6 та добровільно передала належний їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy J6.

Так, в подальшому ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_10 вищевказаний мобільний телефон, шляхом зловживання довірою та заздалегідь маючи намір його не повертати, діючи із корисливих мотивів на досягнення бажаного результату, утримуючи в руках належний потерпілій мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy J6, вийшов до коридору приміщення вказаної квартири та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2114 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Крім цього судом встановлено, що ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_4 , неодноразово судимому, востаннє вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 06.08.2019 за ст. 395, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та застосовано обмеження у вигляді: - заборонено вихід із свого помешкання з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв; - заборонено відвідування барів, ресторанів, кафе та інших місць, де реалізовуються спиртні напої на розлив; - заборонено виїзд за межі м. Трускавця в особистих питаннях без дозволу відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області; - зобов`язано з`являтися для реєстрації до ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області чотири рази на місяць з 09 год 00 хв до 13 год 00 хв щовівторка.

Однак, ОСОБА_6 , будучи ознайомленим 06.02.2023 із вказаним судовим рішенням, безпосередньо під розписку, перебуваючи під адміністративним наглядом, умисно порушив його та 14.04.2023 самовільно, без дозволу працівників відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , виїхав за межі міста Трускавця Львівської області до свого знайомого ОСОБА_11 в м. Стебник Дрогобицького району Львівської області, де переховувався до 28.04.2023, тобто до моменту його відшукання працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - як порушення правил адміністративного нагляду.

Заслухавши доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримане захисником - адвокатом ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 про відмову у задоволені апеляційної скарги обвинуваченого. вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, 395 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані, за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно; ч.1 ст. 357 КК України - як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів; ст. 395 КК України - як порушення правил адміністративного нагляду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; у потерпілих відсутні претензії матеріально та морального характеру; однак раніше неодноразово судимий, зокрема за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, а знову вчинив злочини, зокрема і проти власності в умовах воєнного стану, ніде не працює, немає тісних соціальних зв`язків, тому суд вважав, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частин статтей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. При цьому було враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього вимог ст. 69 КК України, з врахуванням наявності у нього ряду захворювань та необхідності належного лікування, є безпідставні та необгрунтовані.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

На думку колегії суддів судом першої інстанції по дані справі було прийнято законне та обгрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні, відповідно апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 ,424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 20.06.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000053, яким засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, 395 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: