справа № 492/1154/22
УХВАЛА

Іменем України

про повернення обвинувального акту,

клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору

17 жовтня 2023 року м.Арциз

ААрцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , представника служби у справах дітей ОСОБА_5 , представника ювенальної превенції ОСОБА_6 , представника персоналу органу пробації ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_11 , неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000536, внесене 05 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинувальним актом відносно неповнолітнього ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_14 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Арцизького районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно неповнолітнього ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_14 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підготовче судове засідання призначено на 17 жовтня 2023 року о 10-00 год., в яке викликані учасники судового провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив свою думку, проти якої не заперечували захисник-адвокат, потерпілий, законні представники неповнолітніх обвинувачених, законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, неповнолітні обвинувачені, особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, представник служби у справах дітей, представник ювенальної превенції,про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, доручення представнику персоналу органу пробації скласти та надати суду досудову доповідь відносно неповнолітніхобвинувачених.

Представник персоналу органу пробації в судовому засіданні вважала за можливе скласти та надати суду досудову доповідь відносно неповнолітніхобвинувачених.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характерута додані до них документи, дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_14 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення» (п. 5).

При цьому, як зазначив Верховний Суд України у п. 2 постанови від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що «межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта» (ч. 1 ст. 337 КПК України) визначаються не тільки «формулюванням обвинувачення», але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК), оскільки «формулювання обвинувачення» є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане.

Такий висновок підтверджується й положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зауважив Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013року, § 112) вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) є спеціальними аспектами права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. Відповідно до п/п. «a» п. 3 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Підпункт «b» п. 3 ст. 6 Конвенції гарантує обвинуваченому «достатній час і можливість для підготовки свого захисту» і передбачає, що суть діяльності щодо захисту його інтересів може включати все «необхідне» для підготовки до основного судового розгляду. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист відповідним чином і без обмеження можливості висувати всі доречні доводи захисту в суді першої інстанції і, таким чином, впливати на результат розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

За таких обставин, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням вимог п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, зміст формулювання обвинувачення, як складова частина обвинувального акту, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити повну, детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак, що є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та права на захист обвинуваченого.

При цьому, межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому ч. 1 ст. 337 регламентує здійснення судового розгляду щодо особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, яке суд не вправі доповнювати новими кримінальними правопорушеннями або визнати встановленими кримінальні правопорушення, про які не вказано в обвинувальному акті.

Якщо особа обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, то в обвинувальному акті необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення за кожним кримінальним правопорушенням окремо, а не викладати їх в загальному порядку.

Як вбачається з обвинувального акту, неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обвинувачуються вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних правопорушень, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які встановлені досудовим розслідуванням (за виключенням деяких абзаців) є тотожним формулюванню обвинувачення, визнаного прокурором доведеним.

З клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру вбачається, що відносно малолітнього ОСОБА_14 передбачається застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення двох суспільно-небезпечних діянь, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які встановлені досудовим розслідуванням є тотожним формулюванню обвинувачення, визнаного прокурором доведеним.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, малолітній ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, однак формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру викладено таким чином, що не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом окремо для подальшого визначення які саме протиправні дії та діяння вказаних осіб кваліфіковані за тією чи іншою нормою частини статті закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що обвинувачення викладено прокурором не конкретно, тобто без зазначенням кваліфікації дій кожного обвинуваченого у обвинувальному акті, малолітнього у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру за кожним епізодом протиправних дій, діянь окремо.

Також, судом встановлено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру з деталізацією обставин, які в свою чергу фактично дублюють викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, викладено прокурором таким чином, що з нього не можливо встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні в розумінні ст. 91 КПК України за кожним епізодом кримінального правопорушення окремо, що не є достатніми для повного розуміння обвинуваченими суті висунутих проти них обвинувачень, а також для повного розуміння малолітнім суті висунутих проти нього діянь, що є необхідним для підготовки належного захисту.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що обвинувальний акт відносно неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_14 не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, внаслідок чого неможливо призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку про повернення їх прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314-316, 336, 337, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальний акт відносно неповнолітнього ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_14 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000536, внесеному 05 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору.

Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошено 19 жовтня 2023 року о 16 год. 50 хв. в залі судових засідань № 1 Арцизького районного суду Одеської області.

Суддя

Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .