У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 10.03.2024 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon» )

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого через необґрунтованість клопотання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 10.03.2024 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зауважує, що сама ступінь тяжкості інкримінованого злочину, не може бути підставою для обрання відносно особи найсуворішого запобіжного заходу.

Зазначає, що в судовому засіданні, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, підозрюваний пояснював, що готовий забезпечити належну процесуальну поведінку і усвідомлює кримінально-правові наслідки невиконання обов`язків підозрюваного. При цьому зазначив, що готовий з`являтись за кожним викликом слідчого, прокурора, суду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 10.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», 10 січня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті давніх особистих неприязних відносин з командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів помсти за вчинені ним неправомірні дії, здійснив із ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 № НОМЕР_2 невстановлену досудовим розслідуванням кількість пострілів в бік вхідних дверей вказаного будинку за якими стояв ОСОБА_8 , чим спричинив йому невстановлену кількість вогнепальних наскрізних кульових поранень, внаслідок яких настала смерть на місці події.

10.01.2024 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

11.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та про наявність ризиків, передбачених 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 10.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», 10 січня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті давніх особистих неприязних відносин з командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів помсти за вчинені ним неправомірні дії, здійснив із ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 № НОМЕР_2 невстановлену досудовим розслідуванням кількість пострілів в бік вхідних дверей вказаного будинку за якими стояв ОСОБА_8 , чим спричинив йому невстановлену кількість вогнепальних наскрізних кульових поранень, внаслідок яких настала смерть на місці події.

10.01.2024 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

11.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Після викладених у повідомленій підозрі подій щодо смерті ОСОБА_8 , заволодів транспортним засобом ВАЗ 2106 та намагався втекти з місця вчинення злочину, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 , знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_6 , після вчинення вбивства намагався знищити тіло ОСОБА_8 шляхом підпалу автомобіля, в який було покладено тіло потерпілого. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжити вчиняти дії, спрямовані на знищення інших речей, предметів на яких залишились сліди злочину.

Також прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції обґрунтовано доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя прийшов до вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, та, без застосування відповідних процесуальних обмежень, може продовжити кримінально протиправну поведінку шляхом вчинення іншого кримінального правопорушення враховуючи характер дій підозрюваного та дані щодо його особи.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 має професійно-технічну освіту, одружений, дітей не має, має постійне місце реєстрації, є військовослужбовцем, раніше не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень не має.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який може бути призначено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Разом з цим, враховуючи поведінку підозрюваного після вчинення злочину, вказаний ризик переховування підозрюваної є значним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний готовий забезпечити належну процесуальну поведінку і усвідомлює кримінально-правові наслідки невиконання обов`язків підозрюваного, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді