ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2289/21

Номер провадження 1-кп/495/400/2022

23 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0000416 від 27 вересня 2020, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Нойштрелітц Німеччини, громадянки України, українки, з середньо-технічної освітою, вдови, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої:

- 21 вересня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, покарання відбуто обвинуваченою ОСОБА_3 повністю;

- 20 липня 2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3

потерпіла - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, при наступних обставинах:

26 вересня 2020 року, у період часу з 03 години по 10 годину, більш точний час під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел, виниклий у неї з корисливих мотивів, направлений на таємне викрадення майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно, перебуваючи у приміщенні квартири

АДРЕСА_2 , розуміючи, що її дії не будуть помічені таємно викрала належний потерпілій ОСОБА_5 ноутбук марки «Lenovo IdeaPad 320-15», рожевого кольору, вартістю 5800 гривень та шкіряний гаманець чорного кольору, у котрому знаходились грошові кошти у сумі 200 гривень однією купюрою.

Після чого із місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 6000 гривень.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та пояснила суду, що дійсно,

26 вересня 2020 року вона посварилася зі своїм співмешканцем та на вулиці познайомилася з іншим чоловіком, з яким вони прийшли до нього додому та розпивали спиртні напої після чого, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 та розуміючи, що її дії не будуть помічені, так як цей чоловік її не бачив, таємно викрала ноутбук марки «Lenovo" та шкіряний гаманець чорного кольору, у котрому знаходились грошові кошти у сумі 200 гривень однією купюрою. Після чого із місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, передав його співмешканцю, у якого ноутбук був вилучений та повернений потерпілій. В скоєному щиро розкаялася.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченої, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченої, яка надала точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин вона вчинила злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченої не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченою.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинувачену ОСОБА_3 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто умисне, повторне таємне викрадення чужого майна

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченої яка за місцем проживання характеризується посередньо, є вдовою, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, але займається суспільно-корисною працею, її вік та стан здоров`я, те що вона раніше судима, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України

відноситься до категорії нетяжких злочинів, її каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачена є судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та її ставлення до скоєного, а саме те, що вона розкаявся у скоєному та сприяла розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, за якою кваліфіковані її дії та звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін, передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 20 липня 2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області була засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення до винесення вищевказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинувачений покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року, більш суворим, призначеним вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2023 року.

Судові витрати по справі - витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи

№ СЕ-19/116-20/25724-ТВ від 15.12. 2020 року в сумі 653 гривні 80 коп. слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 .

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речовий доказ по справі-ноутбук марки «Lenovo IdeaPad 320-15», рожевого кольору який повернутий потерпілій ОСОБА_5 під зберігальну розписку слід залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Міру запобіжного заходу обвинувачені ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від

23 листопада 2023 року, більш суворим, призначеним вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2023 року, ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у вигляді 2-х років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженій ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з засудженої ОСОБА_3 судові витрати по справі - витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-20/25724-ТВ від 15.12. 2020 року в сумі 653 гривні 80 коп.

Речовий доказ по справі-ноутбук марки «Lenovo IdeaPad 320-15», рожевого кольору який повернутий потерпілій ОСОБА_5 під зберігальну розписку - залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1