КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 тапредставника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 07 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.12.2023 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт, із забороною користування та розпорядження, на земельні ділянки, які розташовані у с. Гвоздів Київської області з кадастровими номерами: :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 ;- :03:011:0081, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , :03:011:0082, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_11 ; :01:011:0045, :03:011:0072, :03:011:0071, які на праві приватної власності належить ОСОБА_12 ; :03:011:0073, яка на праві ______________________________________________________________________________

Справа 757/54995/2023 Слідчий суддя - ОСОБА_13

Апеляційне провадження № 11-сс/824/263/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

приватної власності належить ОСОБА_14 ; :03:011:0080, :03:011:0077, які на праві приватної власності належать ОСОБА_15 ; :03:011:0076, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_16 ; :03:011:0075, :03:011:0074, які на праві приватної власності належать ОСОБА_17 ; :01:054:0027, :01:054:0026, :01:011:0088, :01:011:0079, :01:011:0078, :01:011:0077, :01:011:0042, :03:011:0102, :03:011:0100, :03:011:0079, :03:011:0078, :03:011:0061, :03:011:0000, :03:011:0029, :04:002:5114, які на праві приватної власності належать ОСОБА_18 ; :01:054:0029, :01:054:0032, які на праві приватної власності належать ОСОБА_19 ; :01:011:0081, :01:011:0080, :01:011:0076, які на праві приватної власності належать ОСОБА_20 ; :03:011:0201, :03:011:0198, :03:011:0067, які на праві приватної власності належать ОСОБА_21 (1/2 частки) та ОСОБА_20 (1/2 частки); :01:011:0074, :01:011:0068,:01:011:0062, :01:011:0055, які на праві приватної власності належать ОСОБА_22 ; :01:011:0050, :01:011:0049, :01:011:0047, які на праві приватної власності належать ОСОБА_23 ; :03:011:0047, :03:011:0049, які на праві приватної власності належать ОСОБА_24 ; :01:011:0066, :01:011:0060, :01:011:0058, :03:011:0193, :03:011:0194, які на праві приватної власності належать ОСОБА_25 ; :01:054:0014, :01:054:0015, :01:054:0017, :01:054:0018, :01:054:0016, :01:054:0021, :01:054:0022, :01:054:0020, :01:054:0025, :01:054:0028, :01:054:0024, :01:054:0030, :01:054:0031, :01:054:0033, :01:054:0034, :01:054:0035, :01:054:0036, :01:054:0037, :01:054:0038, :01:054:0039, :01:054:0040, :01:054:0041, :01:054:0042, :01:054:0043, :01:054:0046, які на праві приватної власності належать ТОВ «МАРМОНІВ МС» (); :01:011:0072, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_26 ;:01:011:0071, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_27 ; :01:011:0070, :01:011:0069, які на праві приватної власності належать ОСОБА_28 ; :01:011:0067, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_29 ; :01:011:0065, :01:011:0051, :01:011:0052, які на праві приватної власності належать ОСОБА_30 ; :03:011:0199, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_31 ; :03:011:0200, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_32 ; :01:011:0106, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_33 ; :03:011:0052, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_34 ; :03:011:0051, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_35 ; :01:011:0016, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_36 ; :01:011:0017, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_37 ; :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 ; :03:011:5555, :03:011:0083, які на праві приватної власності належать ОСОБА_38 ; :03:011:0050, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_39 ; :04:002:5440, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_40 ; :03:011:0034, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_41 ; :03:011:0045, :04:002:0164, :04:002:5650, які на праві приватної власності належать ОСОБА_42 ; :01:011:0059, :01:054:0044, :01:054:0045, :01:054:0048,які на праві приватної власності належать ОСОБА_43 ; :01:011:0057, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_44 ; :01:011:0014, на праві приватної власності належить ОСОБА_45 ; :04:002:5562, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_46 ; :03:011:0070, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_47 ,:01:011:0063, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_48 ; :01:011:0064, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_49 ; :01:011:0103, :01:011:0102, :01:011:0101, :01:011:0056, :03:011:0190, :03:011:0087, :03:011:0066, :01:011:0185, :01:011:0184, на які згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про власника відсутні.

Цією ж ухвалою заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (код ЄДРПОУ - 00015622) та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (код ЄДРПОУ- 00015622), ДП Дія (ідентифікаційний код юридичної особи 43395033) виконавчим органам сільських; селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб?єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо вищевказаних земельних ділянок.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

В апеляційній скарзі апелянт зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:054:0019площею 0,9859 га придбана ОСОБА_50 згідно договору купівлі-продажу № 1987 від 29.07.2021 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_51 , а відтак він є добросовісним набувачем майна, та йому не було відомо про ймовірні порушення земельного законодавства.

У рамках кримінального провадження № 0000151 нікому не повідомлено про підозру, не встановлено наявність завданої шкоди, що є обов`язковим елементом складу злочину за 364 КК України, а також не встановлено осіб, яким ця шкода завдана.

Належні ОСОБА_50 земельні ділянки не належать до державного лісового фонду, про що проінформувало ДП «Київське лісове господарство», а також не числяться на балансі Національного університету біоресурсів і природокористування України.

В ході проведення досудового розслідування не встановлено, що арештовані земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_52 , є процесуальним доказом наявності події злочину та відповідає ознакам речових доказів, а також не встановлено причетність останнього до його вчинення. Прокурором у клопотанні не доведено наміру ОСОБА_53 відчужити належні йому на праві власності земельні ділянки.

Крім того, апелянт зазначав, що повідомлення про дату розгляду клопотання прокурора про арешт майна на 07.12.2023 ОСОБА_50 отримав лише 15-17.12.2023, а відтак фактично не був повідомлений про розгляд клопотання, що позбавило його можливості взяти участь в судовому засіданні та висловити свої аргументи суду. Копію оскаржуваної ухвали отримано представником ОСОБА_5 18.12.2023.

Крім того, від представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 надійшла апеляційна скарга, в якій він просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту із забороною користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, належних на праві власності ОСОБА_8 , та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного скарження, представник зазначав, що повідомлення про дату розгляду клопотання прокурора про арешт майна на 07.12.2023 ОСОБА_8 отримала лише 18.12.2023, а копію ухвали слідчого судді отримала на електронну адресу 20.12.2023.

В апеляційній скарзі апелянт зазначав, що ОСОБА_8 є власницею земельних ділянок в с. Ходосівка Київської області по вулиці Світлогірська з кадастровими номерами :04:002:0306 та :01:011:0084, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором купівлі-продажу земельної ділянки. Вказані земельні ділянки розташовані у с. Ходосівка, а не в с. Гвоздів, як зазначено в клопотанні.

ОСОБА_8 не є учасником кримінального провадження, а тому відсутні підстави для арешту належних їй земельних ділянок з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або ж відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Прокурором не наведено належного обґрунтування того, що арешт та заборона відчуження належних на праві власності ОСОБА_8 земельних ділянок допоможе встановленню істини в кримінальному провадженні за ознаками ч. 4 ст. 364 КК України

Крім того, апелянт посилався на те, що кримінальне провадження № 0000151 зареєстровано 21.10.2021, та в ухвалі не зазначено відомостей про продовження строку досудового розслідування, а відтак у даному кримінальному провадженні завершені строки досудового розслідування, передбачені ч. 2 ст. 219 КПК України.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 та представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , які не заперечували проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_6 .

Як зазначено у апеляційній скарзі представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та підтверджується даними наявної у матеріалах судового провадження розписки /т. 2 а.с. 224 зв./, копію ухвали слідчого судді представником ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 отримано 18.12.2023, тоді як подано апеляційну скаргу 22.12.2023, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Разом з тим, як убачається зі змісту апеляційної скарги представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 копію ухвали слідчого судді отримано на електрону адресу 20.12.2023.

При цьому дані про направлення ОСОБА_8 та/чи її представнику ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.

Відтак, останнім днем строку апеляційного оскарження для представника ОСОБА_6 було 25.12.2023. Апеляційну скаргу представником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подано 26.12.2023, та як зазначив апелянт, строк апеляційного оскарження ним пропущено з тих підстав, що 25.12.2023 є вихідним днем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає поважними причини пропуску представником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді оскаржена в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаних земельних ділянок. Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інші земельні ділянки колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 21.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено факти неправомірних дій посадових осіб органів місцевого самоврядування, Держгеокадастру України, державних реєстраторів, приватних нотаріусів та інших невстановлених осіб під час державної реєстрації земельних ділянок на території Обухівського району Київської області.

Зокрема, моніторингом публічної кадастрової карти - сайту https://map.land.gov.ua/ виявлено на карті земельні ділянки розташовані в лісі за адресою Київська область, Обухівський район, Феодосіївська територіальна громада, с. Гвоздів, які мають ознаки того, що невстановлені особи незаконно заволоділи вищезазначеними земельними ділянками загальною площею близько 40 га.

Таким чином, у ході досудового розслідування отримано фактичні дані, які свідчать про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:011:0184, :01:011:0185, :01:011:0075, :01:011:0073, :01:011:0077, :01:011:0078, :01:011:0079, :03:011:0072, :03:011:0079, :03:011:0080, :03:011:0071, :03:011:0081, :03:011:0077, :03:011:0073, :03:011:0082, :03:011:0074, :03:011:0076, :03:011:0078, :03:011:0102, :03:011:0058, :03:011:0075, :03:011:0100, :03:011:0029, :03:011:0061, :01:054:0026, :01:054:0029, :01:011:0042, :01:011:0081, :04:002:5114, :01:054:0027, :01:011:0076, :01:011:0080, :03:011:0201, :03:011:0067, :03:011:0198, :01:011:0055, :01:011:0068, :01:011:0062, :01:011:0050, :01:011:0074, 32.21481501:01:011:0049, :01:011:0047, :03:011:0047, :03:011:0049, :01:011:0066, :01:011:0060, :01:011:0058, :03:011:0193, :03:011:0194, :01:054:0030, :01:054:0031, :01:054:0025, :01:054:0028, :01:054:0024, :01:054:0022, :01:054:0021, :01:054:0014, :01:054:0042, :01:054:0020, :01:054:0017, :01:054:0018, :01:054:0016, :01:054:0015, :01:054:0041, :01:054:0038, :01:054:0040, :01:054:0039, :01:054:0037, :01:054:0036, :01:054:0035, :01:054:0043, :01:054:0046, :01:054:0033, :01:054:0034, :01:011:0072, :01:011:0071, :01:011:0070, :01:011:0069, :01:011:0067, :01:011:0061, :01:011:0051, :01:011:0052, :01:011:0065, :01:011:0048, :03:011:0199, :03:011:0200, :01:011:0106, :03:011:0052, :03:011:0051, :03:011:0055, :01:011:0016, :01:011:0017, :01:011:0084, :04:002:0306, :03:011:0190, :03:011:5555, :03:011:0083, :03:011:0050, :04:002:5440, :03:011:0034, :03:011:0045, :04:002:0164, :04:002:5650, :01:054:0048, :01:054:0044, :01:054:0045, :01:011:0059, :01:011:0057, :01:011:0056, :01:054:0032, :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0014, :01:011:0103, :01:011:0102, :01:011:0101, :04:002:5562, :03:011:0070, :01:011:0088, :01:011:0045, :01:011:0063, :01:011:0064, :03:011:0087, :03:011:0066, відносяться до земель лісового фонду, та розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Феодосіївська територіальна громада, с. Гвоздів.

При цьому, вказані земельні ділянки передано у власність фізичним та юридичним особам із цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, за призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Також органом досудового розслідування встановлено, що розробником проектів землеустрою більшості вказаних земельних ділянок є ТОВ «Інвент-Компані» (код ЕДРПОУ 42722726), тобто розробка технічної документації земельних ділянок здійснювалась одним масивом.

Водночас, згідно даних із Державного реєстру речових прав на майно, приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу ОСОБА_7 протягом 2021 року здійснено державну реєстрацію прав на 51 земельну ділянку, видано та посвідчено договори купівлі-продажу на вищевказані земельні ділянки.

Разом із тим, згідно даних із Державного реєстру речових прав на майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_54 здійснено державну реєстрацію прав на 29 земельних ділянок, та посвідчено договори купівлі-продажу на вищевказані земельні ділянки.

Так, за результатами реєстрації договорів купівлі-продажу посвідчених приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу ОСОБА_7 та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_54 земельні ділянки із кадастровими номерами :01:054:0026, :01:054:0027, :01:011:0088, :01:011:0079, :01:011:0078, :01:011:0077, :01:011:0042, :03:011:0102, :03:011:0100, :03:011:0078, :03:011:0061, :03:011:0079, :03:011:0058, :03:011:0029, :04:002:5114, набуто у приватну власність ОСОБА_18 .

В свою чергу, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_54 посвідчено договори купівлі продажу земельних ділянок :01:054:0023, :01:054:0019, які у приватну власність набуто приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Водночас, ОСОБА_7 також набуто право власності на земельну ділянку :01:011:0073.

Водночас, згідно даних із Державного реєстру речових прав на майно установлено земельні ділянки :01:054:0014, :01:054:0015, :01:054:0501:01:054:0017, :01:054:0018, :01:054:0020, :01:054:0021, :01:054:0022, :01:054:0024, :01:054:0025, :01:054:0028, :01:054:0030, :01:054:0031, :01:054:0033, :01:054:0034, :01:054:0035, :01:054:0036, :01:054:0037, :01:054:0038, :01:054:0039, :01:054:0040, :01:054:0041, :01:054:0042, :01:054:0043, :01:054:0046 на праві приватної власності належать ТОВ «Мармонів МС» ().

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області, посадові особи органів місцевого самоврядування, залучивши державних реєстраторів органів місцевого самоврядування Київської області та приватних нотаріусів Київської області, зловживаючи владою та своїм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, з використанням службового становища, всупереч інтересам служби передали у власність громадян земельні ділянки загальною площею близько 40 га, які розташовані на території Київської області та відносяться до земель лісового фонду, шляхом внесення недостовірних відомостей до земельно-облікової документації.

На даний час здійснюється реалізація вказаних земельних ділянок третім особам, у тому числі шляхом їх поділу та об`єднання, з метою приховання злочину.

Так, установлено, що відомості про земельні ділянки за номерами :03:011:0055, :01:011:0061, :01:011:0075, :01:011:0048 у Державному земельному кадастрі відсутні, у зв`язку із їхнім поділом.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_55 від 23.11.2023 вищевказані земельні ділянки, у тому числі з кадастровими номерами :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні№ 0000151 від 21.10.2021.

30.11.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт із забороною користування та розпорядження, на земельні ділянки, які розташовані у с. Гвоздів Київської області, серед яких земельні ділянки з кадастровими номерами :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 . Також прокурор просив заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (код ЄДРПОУ - 00015622) та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (код ЄДРПОУ- 00015622), ДП Дія (ідентифікаційний код юридичної особи 43395033) виконавчим органам сільських; селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб?єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо вищевказаних земельних ділянок.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.12.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, із забороною користування та розпорядження, на земельні ділянки, які розташовані у с. Гвоздів Київської області, серед яких земельні ділянки з кадастровими номерами :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 .

Цією ж ухвалою заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (код ЄДРПОУ - 00015622) та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (код ЄДРПОУ- 00015622), ДП Дія (ідентифікаційний код юридичної особи 43395033) виконавчим органам сільських; селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але ні обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо вищевказаних земельних ділянок.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:054:0023, :01:054:0019, :01:011:0073, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0084, :04:002:0306, які на приватної праві власності належать ОСОБА_8 , із забороною користування та розпорядження, з тих підстав, що вказані земельні ділянки у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000151 від 21.10.2021, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначені земельні ділянки, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційних скаргах представників власників майна доводи про те, що арештовані земельні ділянки належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на законних підставах та придбані на підставі договорів купівлі-продажу, а також про те, що спірні земельні ділянки не належать до державного лісового фонду та не числяться на балансі Національного університету біоресурсів і природокористування України, на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки такі доводи апелянта і є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151, а питання законності набуття права власності на земельні ділянки підлягає встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Посилання апелянтів на недоведеність відповідності арештованих земельних ділянок речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апеляційних скарг про те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, твердження представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, у зв`язку із невстановленням наявності завданої шкоди та осіб, яким вона завдана, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Твердження представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про відсутність підстав для накладення арешту на належні ОСОБА_8 земельні ділянки з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або ж відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки оскаржуваною ухвалою не вирішувалось питання про накладення арешту на земельні ділянки з підстав, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У даному кримінальному провадженні арешт на земельні ділянки накладено з метою збереження речових доказів, яка є самостійною правовою підставою арешту майна.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про те, що прокурором подано, а слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна поза межами строку досудового розслідування, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення, та в межах поданого слідчому судді клопотання.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції станом на день постановлення оскаржуваної ухвали - 07.12.2023), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 219 КПК України (у редакції станом на день постановлення оскаржуваної ухвали - 07.12.2023), строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як убачається із даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000151 /т. 1 а.с. 13/, досудове розслідування у вказаному провадженні розпочато 20.10.2021, із внесенням до реєстру цього дня відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім того, станом на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали - 07.12.2023, буда чинною ч. 8 ст. 615 КПК України, відповідно до якої, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання прокурора про арешт майна, у слідчого судді були відсутні підстави для висновку про звернення прокурора із клопотанням про арешт майна поза межами строку досудового розслідування кримінального провадження №0000151.

Разом з тим, вищевказані доводи апелянта підлягають перевірці на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про те, що слідчим суддею позбавлено можливості власників майна взяти участь у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора, у зв`язку із несвоєчасним повідомленням про дату та час судового засідання, не є безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2023 року.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_7 та представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 07 грудня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3