ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1061/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

особа, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

у судовому засідання з розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002471 від 28.10.2023, стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, одружений, 3 група інвалідності,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, з 2013 року неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Клінічній лікарні «Психіатрія», раніше не судимого,

за ознаками вчиненого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду міста Києва 28 грудня 2023 року надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002471 від 28.10.2023, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2023 року для цього клопотання у кримінальному провадженні визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29 грудня 2023 року призначено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у підготовче судове засідання, яке надалі відкладалось через неявку ОСОБА_6 та необхідністю застосування до останнього приводу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 27 жовтня 2023 року приблизно о 08 год. 40 хв., перебував за адресою: м. Київ, вул. Соломії Крушельникої, 5. У цей момент, на зазначеній території знаходився ОСОБА_4 , який будучи двірником від ОСББ «Вирлиця» здійснював прибирання будинку.

Надалі ОСОБА_6 , на фоні раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , розпочав з останнім словесний конфлікт.

У ході вказаного конфлікті, ОСОБА_6 перебуваючи у стані, що позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, наблизився до ОСОБА_4 та кулаками обох рук наніс приблизно 3-4 удари в область обличчя потерпілого. Після цього, ОСОБА_6 схопив за руки ОСОБА_4 та штовхнув його в бік металевого паркану, де кулаками обох рук наніс приблизно 2-3 удари в область обличчя потерпілого.

Після чого, ОСОБА_6 , штовхнув ОСОБА_4 на асфальт, де нахилившись до останнього, кулаками обох рук наніс приблизно 4-5 ударів в область обличчя ОСОБА_4 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді - забійної рани на червоній каймі нижньої губи по центру з розповсюдженням на слизову оболонку та легкі тілесні ушкодження у вигляді - синців на спинці носа з розповсюдженням на повіки обох очей та до кінчика носа, на червоній каймі нижньої губи, субконьюнктивальні крововиливи обох очей.

Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому та зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи у період інкримінованого йому діяння виявляв та в теперішній час страждає на шизофренію параноїдну, з епізодиничним типом перебігу зі стабільним дефектом. За своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив таке задовольнити.

ОСОБА_6 під час судового засідання висловив протилежну точну зору з приводу застосування до нього примусових заходів медичного характеру та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, при цьому повністю заперечив факт та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, наголошуючи на необхідності з`ясувати обставини цих подій.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, дійшов до таких висновків.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до заявленого клопотання і положень ч. 1 ст. 513 КПК України суду належить з`ясувати такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 ;

3) чи вчинив ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності;

4) чи слід застосовувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Для з`ясування того, чи мало місце діяння та чи воно вчинено ОСОБА_6 , з огляду на обов`язкові ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та виклад фактичних обставин діяння у клопотанні, у цій справі встановленню підлягає наступне:

- чи мало місце незаконне зберігання та незаконне придбання наркотичного засобу.

Суд не буде встановлювати такі елементи суспільно небезпечного діяння як суб`єкт та суб`єктивна сторона, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 у період часу до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також в теперішній час він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Так, сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_6 нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Під тілесними ушкодженнями слід розуміти порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних.

Легке тілесне ушкодження поділяється на два види: 1) легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності (ч. 1 ст. 125 КК України); 2) легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Ступінь тяжкості тілесного ушкодження визначає судовий експерт відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995).

Під час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру були допитані особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ( ОСОБА_6 ) та потерпілий ( ОСОБА_4 ).

ОСОБА_6 під час судового засідання повністю заперечив фактичні обставини справи та нанесення кому-небудь будь-яких тілесних ушкоджень, вказавши при цьому, що вперше побачив потерпілого, коли він разом з працівниками поліції прийшли до нього у квартиру.

На запитання прокурора вказав, що того ранку виходив на вулицю лише на спортивний майданчик, проте з потерпілим не зустрічались та ударів нікому не наносив. На уточнююче запитання зазначив, що раніше у нього вже траплялись конфліктні ситуації з іншими мешканцями будинків.

На запитання захисника повідомив, що проживає на першому поверсі будинку, у той день з працівниками поліції прийшла жінка, яку він вже бачив раніше, вони одразу почали розпитувати про обставини побиття якогось чоловіка. Щодо свого захворювання пояснив, що вперше в нього психічний стан змінився у 2013 році, ще у часи коли працював охоронцем у СБУ, після звільнення ще декілька разів відвідував лікаря психолога. Водночас наголосив, що останні півроку жодних погіршень зі станом здоров`я не помічав за собою. Також додав, що з урахуванням служби у правоохоронних органах володіє певними навичками у застосуванні фізичної сили. У ході розгляду клопотання ОСОБА_6 неодноразово стверджував, що нікому ударів не наносив та його намагаються обмовити деякі люди, однією з яких є жінка, яка приходила 27 жовтня 2023 року до його квартири разом з дружиною потерпілого.

На уточнююче запитання суду зазначив, що працівники поліції приїжджають до нього періодично, водночас зазначене пов`язане із поведінкою його сусідки. Щодо події пояснив, що коли до нього додому прийшли патрульні, то він бачив побиту людину поряд з ними, однак потерпілий на нього не вказував, це зробила жінка, яка стояла між ними.

Потерпілий ОСОБА_4 під час судового засідання розповів, що 27 жовтня 2023 року зранку підмітав та згрібав сміття у АДРЕСА_2 , так як є працівником будинкоуправління (двірником). Виконуючи свою роботу повз нього проходив невідомий йому чоловік, який без будь-якої підстави почав ображати його нецензурними словами. Коли вже ОСОБА_6 обійшов його, то вирішив висловитись йому у відповідь, на що останній одразу замахнувся та наніс йому щонайменше чотири удари по обличчю. Потерпілий вказав, що намагався ухилятись, втім удари наносились з хорошою технікою, сильно, швидко та точно в лице.

На запитання прокурора потерпілий зазначив, що після того, як ОСОБА_6 перестав наносити удари у нього було запаморочення, все обличчя було у крові. Здійснявшись з дороги після побиття намагався прийти до тями, далі побачив в яку сторону пішов ОСОБА_6 та попрямував за ним. Помітив в який під`їзд він зайшов, вирішив підійти до консьєржа з цього будинку аби зрозуміти хто ця людина. На що жінка вказала, що цей же чоловік декількома днями раніше побив ще одну людину. Далі консьєрж побачивши побите обличчя та погане самопочуття викликала працівників поліції та надалі провела їх до квартири ОСОБА_6 .

На запитання захисника потерпілий вказав, що він у відповідь удари не наносив, кількість була приблизно 3-4, після побиття ОСОБА_6 відкинув його з тротуару на дорогу, останній був одягнутий у темне, але точно сказати не може. Вказав, що через деякий час після цих подій зателефонував своїй дружині, яка приїхала на місце ще з однією жінкою. Потерпілий також наголосив, що не може чітко та точно відобразити всю хронологію подій, оскільки в той момент був у шоковому стані зі скривавленим обличчям, проблеми з очима у нього були ще до вказаних подій, а після тільки погіршилась ситуація. Екстрену медичну допомогу викликали працівники поліції, позаяк бачили в якому тяжкому стані перебував в той час.

Так, вина ОСОБА_6 підтверджується наступним:

- протоколом огляду місця події від 27 жовтня 2023 року, яким встановлено, що місцем події є двір між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де перед будинком № 5 знаходиться тротуарна доріжка асфальтного покриття по праву сторону якої знаходиться металевий паркан зеленого кольору. Також під час огляду, який проводився у присутності понятих, були виявлені на тротуарі та паркані змив РБК, які в подальшому поміщенні та запаковані до паперового конверту;

- протокол прийняття заяви потерпілого ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що 27 жовтня 2023 року за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 5, ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження у виді ударів кулаками рук та ногами в область голови;

- даними, що містяться у листі Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 24 листопада 2023 року, з якого вбачається, що за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 5 після реєстрації виклику 27 жовтня 2023 року, о 09 год. 18 хв., був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за викликом працівника поліції для потерпілого ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 листопада 2023 року, який проводився у присутності понятих, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнала за загальними рисами обличчя особу № 4 ( ОСОБА_6 ), який 27 жовтня 2023 року у м. Києві на вул. Крушельницької, 5, наніс тілесні ушкодження двірнику;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 листопада 2023 року за участю свідка ОСОБА_7 із застосуванням відеокамери марки «Panasonic», у ході проведення якого свідок показала, що зранку 27 жовтня 2023 року вигулювала свого собаку за місцем проживання у АДРЕСА_3 . Почула крики, які супроводжувались нецензурною лайкою та удари по металевому паркану, побачила як невідомий їй чоловік наносив удари якісь людині, кількість ударів була біля п`яти. Далі після кількох викриків з вимогами припинити, чоловік перестав наносити удари та пішов своєю дорогою. Свідок ОСОБА_7 за допомогою статиста показала в якому місці та положенні перебував потерпілий під час побиття, техніку нанесення ударів, а також вказала з якої дистанції спостерігала за подією;

- висновком експерта від 23 листопада 2023 року за № 042-1979-2023, яким на підставі наданих матеріалів встановлено, що під час первинного медичного звернення 27 жовтня 2023 року та враховуючи дані судово-медичного огляду (30 жовтня 2023 року) у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: 1) забійна рана - на червоній каймі нижньої губи по центру з розповсюдженням на слизову оболонку; 2) синці - на спинці носа з розповсюдженням на повіки обох очей та до кінчика носа, на червоній каймі нижньої губи; 3) субконьюктивальні крововиливи - обох очей. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від що найменш 4-кратної травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинами за 27 жовтня 2023 року, не супроводжувались небезпечними для життя явищами. Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок на місці утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6, але не менш ніж 21 добу, тобто власне цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно до п.п. 4.6 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також прокурором під час розгляду клопотання були долучені документи стосовно ОСОБА_6 , серед яких:

- копія паспорта ОСОБА_6 ;

- вимога управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві від 16 листопада 2023 року, в якій зазначено, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, накладались адміністративні стягнення за порушення правил безпеки дорожнього руху;

- довідка Департаменту охорони здоров`я Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 22 листопада 2023 року про те, що ОСОБА_6 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває;

- лист Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 17 листопада 2023 року про те, що ОСОБА_6 багаторазово проходив курси стаціонарного лікування починаючи з 2013 року, востаннє перебував на стаціонарі з 21 вересня 2020 року до 16 жовтня 2020 року. Діагноз: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний плин із стабільним дефектом. Параноїдний синдром. Помірно виражений апатико-дисоціативний дефект F20 02.

При оголошені прокурором письмових матеріалів сторона захисту жодних заперечень проти них не висловила.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обставини інкримінованого діяння з урахуванням обставин викладених, які доведені поза розумним сумнівом на підставі наданих показань, а також зазначених доказів, які підтверджують достовірність та можливість використання таких, які є допустимі та достовірні, а в сукупності достатні та узгоджені між собою.

На підставі наведених доказів судом встановлено те, що ОСОБА_6 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 було вчинено кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Далі, надаючи оцінку тому, чи вчинив ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 21 грудня 2023 року відповідно до якого, під час інкримінованих дій, ОСОБА_6 з урахуванням характеру психічного захворювання, давності його початку та ступеню психічних розладів на теперішній час, за своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється (на час проведення експертизи), а також на теперішній час він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними (ар 6. в.е. п. 22).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, у стані неосудності, адже на час вчинення суспільно небезпечно діяння він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2 ст. 513 КПК України).

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Верховний Суд у рішенні від 30 травня 2019 року у справі № 51-5807км18 дійшов висновку, що статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. Верховний Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94КК України критерії в їх сукупності.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосовано судом щодо психічно хворого, який за своїм станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Вирішуючи відповідне питання, суд зазначає, що з висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що при визначенні виду примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, застосування якого потребує ОСОБА_6 було враховано: психічні розлади з урахуванням анамнестичних даних, які відповідають клініко-діагностичним критеріям - шизофренії параноїдної.

При цьому сторона захисту погодилась із висновком експерта щодо необхідності застосування примусових заходів медичного характеру, не висловивши на цей висновок жодних заперечень.

На підставі викладеного, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 , яке відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, а також дані про особу останнього, який раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, його вік та стан здоров`я.

З огляду на викладене, беручи до увагу, що на час проведення судово-психіатричної експертизи стан психічного здоров`я ОСОБА_6 не змінився, доказів того, що останній видужав під час судового провадження не надано, суд вважає, що до ОСОБА_6 , слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено, тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 92-94 КК України, статтями 512-513 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002471 від 28.10.2023, за ознаками вчиненого ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-медичної експертизи від 23.11.2023 за № 042-1979-2023 у розмірі 6013 грн, віднести на рахунок держави.

Після набрання ухвали законної сили речові докази у провадженні, а саме: медичну документацію на ім`я ОСОБА_6 зберігати у матеріалах кримінального провадження; змив речовин бурого кольору, поміщений до пакету та переданий до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 007845), знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1