Справа № 456/2699/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/819/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , на якого на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 02.10.2008 року у справі за єдиним унікальним номером 2-1955/08, котре набрало законної сили, та виданого на його підставі 16.10.2008 року виконавчого листа, покладено обов`язок щомісячно сплачувати на користь потерпілої ОСОБА_9 аліменти на сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2008 року і до досягнення зазначеним сином повноліття, та який, будучи працездатним, обізнаним щодо наявності вищевказаного судового рішення, злісно ухилився від сплати присуджених йому аліментів, чим у період з 01.03.2019 року по 16.08.2022 року допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 61768 грн., хоча мав реальну можливість їх щомісячно оплачувати, а у період з жовтня 2008 року по серпень 2022 року допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 124574 грн. 42 коп., що виразилось у наступному. Так, обвинувачений ОСОБА_7 у період з 01.03.2019 року по 16.08.2022 року, проживаючи по АДРЕСА_1 , мав змогу заробляти гроші і сплачувати присудженні йому до стягнення аліменти на свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він у вказаний період на лікуванні та на обліку у центрі зайнятості не перебував, не звертався за допомогою з приводу працевлаштування, припинив здійснювати підприємницьку діяльність, а усі кошти, котрі він отримував за названий період з тимчасових заробітків, витрачав на власні потреби, не допомагав матеріально в у триманні зазначеного сина, при відсутності при цьому обставин, котрі б свідчили про поважність причин або ж вимушеність несплати аліментів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 на вимоги державного виконавця про обов`язок сплати присуджених йому до стягнення аліментів на свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не реагував, та, незважаючи на попередження державного виконавця про наслідки ухилення від такої сплати, відмовився виконувати покладний на нього обов`язок й надалі продовжував ухилятися від виконання судового рішення. Таким чином, своїми умисними діяннями (діями та бездіяльністю), обвинувачений ОСОБА_7 допустив заборгованість з виплати встановлених рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2008 року у справі за єдиним унікальним номером 2-1955/08 аліментів на свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра за період з 01.03.2019 року по 16.08.2022 року становить 61768 грн., при загальній сумі заборгованості, котра становить 124574 грн. 42 коп., що сукупно перевищує суму виплат платежів за три місяці.

На цей вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник покликається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Звертає увагу на відсутність жодних доказів злісного ухилення від сплати аліментів.

Зазначає, що обвинуваченому було відомо про рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина. Між обвинуваченим та потерпілою була домовленість щодо утримання сина і це підтверджується тим, що 05.01.2018р. виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі письмової заяви стягувача.

Захисник стверджує, що ОСОБА_7 не було відомо про те, що на виконанні Стрийського ВДВС перебуває виконавчий лист щодо стягнення аліментів. Наголошує, що суд не взяв до уваги покликання ОСОБА_7 , про те що Постанова про відкриття провадження йому не була вручена і про виконавче провадження йому стало відомо від дізнавача, яка викликала його на допит. Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що обвинуваченому була вручена дана постанова. Суд взяв до уваги лиш покази потерпілої, не зважаючи на те, що усі сумніви трактуються на користь обвинуваченого.

Звертає увагу, що за клопотанням захисту до матеріалів справи приєднані матеріали виконавчого провадження НОМЕР_3, з яких вбачається, що жодного документу, виклику тощо ОСОБА_7 не було вручено. Допитана у судовому засіданні державний виконавець, повідомила, що телефонувала обвинуваченому, але він не реагував на телефонні

дзвінки, і будь-яких примусових заходів, передбачених законодавством вона не вчиняла.

Вказує, що нести відповідальність за ст.164 КК України ОСОБА_7 мав у випадку вчинення ним активних дій, а саме приховування доходів, зміни місця проживання, тощо, однак ні на досудовому розслідуванні, ні в суді не здобуто доказів щодо таких дій обвинуваченого, спрямованих на не виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Покликається, що обвинувачений по мірі можливості надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в силу життєвих обставин, а також за станом здоров`я ОСОБА_7 не мав можливості певний період надавати таку допомогу. Захисник стверджує, що ОСОБА_7 не уникав сплати аліментів, не змінював адреси проживання, не приховував доходів тощо, а тому його дії не можуть визнаватися злісним ухиленням від сплати аліментів, яке хоча і тривало значний проміжок часу чи мало систематичний характер, але було вимушеним з боку особи на яку такий обов`язок покладено.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу сторони захисту як безпідставну, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі сторона захисту покликається на відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно положень ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

На думку колегії судді вирок суду щодо ОСОБА_7 ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно матеріалів справи у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив свою обізнаність із ухваленим судовим рішенням про стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_11 аліментів на їх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому заперечив свою обізнаність із відкритим виконавчим провадженням з примусового стягнення присуджених аліментів, як і заперечив надходження до нього будь-яких викликів від державного виконавця чи здійснених йому державним виконавцем телефонних дзвінків, а також встановлених йому державним виконавцем будь-яких обмежень у правах. Зазначив, що не мав умислу злісно ухилятись від сплати присуджених аліментів, а також не має змоги на даному етапі їх оплачувати та погасити виниклу заборгованість в силу скрутних життєвих обставин, що спіткали його упродовж останніх десяти років, в силу тимчасової втрати працездатності, а також наявності в нього на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини. Не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Додав, що мав домовленість з потерпілою ОСОБА_11 з приводу сплати ним аліментів на сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без звернення судового рішення до примусового виконання, й має намір виконувати цю досягнуту між ними домовленість, проте тоді, коли буде мати відповідну змогу.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, стверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні місцевого суду зазначила, що починаючи із звернення виконавчого листа до примусового виконання та відкриття у жовтні 2018 року виконавчого провадження № НОМЕР_3, та й задовго до того, обвинуваченим ОСОБА_7 на її користь жодного разу не було перераховано коштів на утримання їх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості присуджених аліментів, а син постійно проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Потерпіла повідомила, що неодноразово зверталася до обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність сплати ним аліментів на сина, оскільки одна не в змозі більше його утримувати в силу його віку та зміни потреб, проте такі її звернення кожного разу залишалися без належного реагування, й обвинувачений ОСОБА_7 мотивував це тим, що в нього кошти відсутні, а він спершу повинен вирішувати свої нагальні життєві проблеми;

- показаннями свідка ОСОБА_12 - державного виконавця Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів), яка у судовому засіданні місцевого суду підтвердила обставини щодо злісного ухилення обвинуваченим ОСОБА_7 як боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від сплати аліментів на його сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що вжиті нею та до цього ще іншим державним виконавцем заходи з метою примусового стягнення присуджених аліментів бажаного результату не дали, обвинувачений ОСОБА_7 на її неодноразові виклики та здійснені нею телефонні дзвінки не реагує, уникає виконання відповідного судового рішення, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 року в обвинуваченого ОСОБА_7 як боржника у названому виконавчому провадженні наявна заборгованість у розмірі 120 456 грн. 42 коп. (62 806 грн. 42 коп. + 57 650 грн.), яка лише щомісяця зростає, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 й надалі не сплачує аліментів та не погашає існуючу заборгованість, надалі наполягає на тому, що йому нічого невідомо;

- даними заяви ОСОБА_11 від 10.06.2022 року про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, згідно якої потерпіла просила притягнути до кримінальної відповідальності свого колишнього чоловіка, так як він злісно ухиляється від сплати присуджених йому до стягнення аліментів на їх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. Одночасно ОСОБА_11 вказала, що сума заборгованості по аліментах станом на 01.06.2022 року складає 120 456 грн. 42 коп. (а. с. 34);

- даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрацій актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 14.12.2005 року у відповідності до актового запису про народження № 637, згідно якої обвинувачений ОСОБА_7 є його батьком, а потерпіла ОСОБА_11 є його матір`ю. (а. с. 35);

- даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 06.10.2009 року у відповідності до актового запису про розірвання шлюбу № 130, згідно якої шлюб між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_11 розірвано із присвоєнням останній після реєстрації розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_13 » (а. с. 36);

- даними копії виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 16.10.2008 року на виконання ухваленого 02.10.2008 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 2-1955/08 за позовною заявою ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину судового рішення, згідно якого обвинуваченому ОСОБА_7 присуджено до стягнення щомісячно на користь потерпілої ОСОБА_11 аліменти на їх сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку - у розмірі 1/6 частини з усіх його видів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2008 року, і до досягнення сином повноліття. (а. с. 61-62, 130, 89);

- даними копії заяви потерпілої ОСОБА_11 від 05.10.2018р., адресованої начальнику Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_14 , згідно якої остання як стягувачка за виконавчим документом просила прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , будучи боржником по цьому виконавчому документу, не сплачував аліменти на дитину з 2010 року (а. с. 60, 129);

- даними постанови державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_15 від 05.10.2018 року, згідно якої відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 про примусове стягнення на підставі вищевказаного виконавчого листа, копію якої супровідним листом за вих. № 16690 від 05.10.2018 року скеровано сторонам виконавчого провадження для відома, а боржнику також для виконання (а.с. 63-64, 73-74, 127, 128);

- даними викликів державного виконавця,згідно яких виклик обвинуваченого ОСОБА_7 як боржника у названому виконавчому провадженні, здійснювався на 13.02.2019 року о 11:00 год., на 30.04.2020 року о 10:00 год., на 28.04.2021 року о 10:00 год., на 23.09.2021 року о 10:00 год., на 24.11.2021 року о 10:00 год. (а. с. 41-42, 71-72, 106, 107, 116, 124);

- даними копії повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, згідно якого 06.02.2019 року обвинуваченого ОСОБА_7 державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_15 було повідомлено про внесення відомостей про нього як боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із наявною у нього станом на 06.02.2019 року заборгованістю по аліментах, сукупний розмір котрої становить 80 000 грн., що сукупно перевищує суму платежів за три місяці (а. с. 56, 69-70);

- даними постанов державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_15 від 05.03.2019 року та постанови державного виконавця Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) ОСОБА_12 від 28.06.2022 року, згідно яких обвинуваченому ОСОБА_7 як боржнику у названому виконавчому провадженні встановлено тимчасові обмеження у праві полювання, у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами. (а. с. 47, 52-53, 54-55, 65-66, 67-68, 119, 121);

- даними постанов державного виконавця Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) ОСОБА_12 від 16.04.2020 року, від 05.03.2021 року та від 16.09.2021 року, згідно яких накладено арешт на майно та кошти обвинуваченого ОСОБА_7 як боржника у названому виконавчому провадженні (а. с. 43-44, 45, 46);

- даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 581, згідно якого 18.04.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 було вручено розрахунок заборгованості по аліментах за період з березня 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 19 181 грн. 33 коп., а всього сукупно разом із попередніми періодами - 81 988 грн. 08 коп. (а. с. 57, 125). У подальшому відповідні розрахунки заборгованості обвинуваченому ОСОБА_7 не були вручені в силу повернення рекомендованих повідомлень № 040 з довідками про причини невручення - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 80-81, 97);

- даними останнього розрахунку заборгованості по аліментах у вказаному виконавчому провадженні, проведеного державним виконавцем Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) ОСОБА_12 28.06.2022 року, згідно якого станом на 01.06.2022 року в обвинуваченого ОСОБА_7 як боржника у зазначеному виконавчому провадженні наявна заборгованість у розмірі 120 456 грн. 42 коп. (62 806 грн. 42 коп. + 57 650 грн.) (а. с. 39-40).

На переконання колегії суддів, сукупність зазначених вище та наведених у вироку доказів, допустимість та належність яких сторонами кримінального провадження не оспорюється, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, за наведених у вироку суду обставин.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, через відсутність у його діях злісного ухилення від сплати аліментів, то вони не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

Необхідною умовою притягнення до кримінальної відповідальності за злісну несплату аліментів є наявність рішення суду, що набрало чинності і зобов`язує особу сплачувати аліменти.

З об`єктивної сторони злочин передбачений ч.1 ст. 164 КК України може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

Про злісний характер ухилення від сплати аліментів також можуть свідчити: тривалість ухилення (приміткою до ст. 164 КК України передбачено, виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів), продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності з боку державного виконавця, неодноразове звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.

Згідно матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує свою обізнаність про те, що відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2008 року він був зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь потерпілої ОСОБА_9 аліменти на сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому судом розмірі.

У своїх показаннях потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що як до відкриття у жовтні 2018р. виконавчого провадження, так і після такого, обвинувачений жодного разу не перерахував їй кошти на утримання сина. Потерпіла ствердила, що неодноразово зверталася до обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність сплати ним аліментів на сина, однак її звернення залишалися без належного реагування, й обвинувачений ОСОБА_7 мотивував це тим, що в нього кошти відсутні.

У своїй заяві від 05.10.2018р. на ім`я начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області потерпіла ОСОБА_9 просила прийняти до виконання виконавчий лист, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , будучи боржником по цьому виконавчому документу, не сплачував аліменти на дитину з 2010 року.

Допитана у судовому засіданні місцевого суду в якості свідка державний виконавець ОСОБА_12 підтвердила обставини щодо злісного ухилення обвинуваченим ОСОБА_7 сплати аліментів на його сина, зазначивши, що вжиті як нею, так і іншим державним виконавцем заходи з метою примусового стягнення присуджених аліментів результату не дали. Вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 на її неодноразові виклики та здійснені нею телефонні дзвінки не реагує, уникає виконання відповідного судового рішення, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 року в обвинуваченого ОСОБА_7 як боржника у названому виконавчому провадженні наявна заборгованість у розмірі 120 456 грн. 42 коп., яка лише щомісяця зростає, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 й надалі не сплачує аліментів.

Колегія суддів визнає надуманими апеляційні доводи сторони захисту про необізнаність обвинуваченого щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання сина, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема, даними врахованого місцевим судом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 581, згідно якого 18.04.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 було вручено розрахунок заборгованості по аліментах за період з березня 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 19 181 грн. 33 коп., а всього сукупно разом із попередніми періодами - 81 988 грн. 08 коп.

При цьому, у подальшому відповідні розрахунки заборгованості обвинуваченому ОСОБА_7 не були вручені через повернення рекомендованих повідомлень з довідками про причини невручення - «за закінченням терміну зберігання».

Наведені обставини, на переконання колегії суддів свідчать про те, що обвинувачений намагався у будь який спосіб уникнути виконання покладеного на нього судовим рішенням обов`язку сплачувати кошти на утримання свого сина.

Апеляційні доводи сторони захисту про наявність між обвинуваченим та потерпілою домовленості щодо утримання сина, а також про те, що обвинувачений по мірі можливості надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в силу життєвих обставин та за станом здоров`я не мав можливості певний період надавати таку допомогу колегія суддів визнає неспроможними, оскільки такі жодними доказами не підтверджено.

Водночас, у матеріалах справи наявний лист Стрийського міськрайонного центру зайнятості від 22.06.2022р. № 03-271/22, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 перебував на обліку як безробітний лише з 04.11.2009р. по 26.05.2010р. (а.с. 88).

Згідно листа КНП «Стрийська центральна міська лікарня» № 515 від 22.06.2022р. ОСОБА_7 не перебував на обліку у цьому закладі з будь - якого приводу, що унеможливлює його працевлаштування, і ставить під сумнів його працездатність (а.с. 157).

Крім цього, згідно листа Управління соціального захисту населення Стрийської МР № 120/221/0168/2-22 від 03.05.2022р. ОСОБА_7 не перебував на обліку в цьому управлінні як одержувач будь-якого виду соціальної допомоги (а.с. 91).

Отже, згідно матеріалів справи ОСОБА_7 мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки у вказаний період він на лікуванні та на обліку в центрі зайнятості не перебував, тобто не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати.

Таким чином на підставі досліджених доказів суд першої інстанції вірно встановив, що своїми умисними діяннями (діями та бездіяльністю), обвинувачений ОСОБА_7 допустив заборгованість з виплати встановлених рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2008 року аліментів на свого сина, яка за період з 01.03.2019 року по 16.08.2022 року становить 61 768 грн., при загальній сумі заборгованості, котра становить 124 574 грн. 42 коп., що сукупно перевищує суму виплат платежів за три місяці.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Апеляційні доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: