Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/279/24

Номер провадження: 1-кп/511/143/24

01.02.2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу останньому на домашній арешт у кримінальному провадженні №0000429 від 5 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Благоєве Роздільнянського (колишній Великомихайлівський) району Одеської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 204 КК України, -

сторони та інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9

потерпіла ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Роздільнянського районного суду Одеської області (далі суд) перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурор звернувся на адресу суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 (далі обвинувачений) строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Стислий виклад позиції сторони обвинувачення.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, оскільки встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшились, а саме: обвинувачений може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів в зазначеному кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.

Вказані ризики обумовлені тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення; свідки не допитані судом; злочин вчинявся обвинуваченим протягом тривалого часу.

Потерпіла ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відносно вищевказаних клопотань просили прийняти рішення на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_9 та ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт та підтримали клопотання прокурора.

Стислий виклад позиції сторони захисту.

Сторона захисту просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки: обвинувачений має міцні соціальні зв`язків, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2005 року народження, матір похилого віку, яка є інвалідом 2-ої групи та пенсіонером, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався; обвинувачений знаючи про затримання ОСОБА_4 не втік з місця проживання, не почав переховуватись від органів досудового розслідування та не покинув межі України; стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили, що обвинувачений мав намір або здійснював якісь спроби впливати на свідків. Крім того, на думку сторони захисту, вина обвинуваченого в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведена та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, надавши правову оцінку аргументам сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Частина третя статті 315 КПК України регламентує, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд погоджується з аргументами сторони обвинувачення відносно наявності наступних ризиків, зокрема, в частині, що обвинувачений може вдатись до спроб переховування від суду; незаконно впливати на свідківв зазначеному кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.

Разом з цим, на переконання інших тверджень сторони захисту, суд вважає необхідним зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відносно заперечень сторони захисту щодо наявності ризику про вплив обвинуваченим на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини щодо наявності ризиків неодноразово зазначав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ за скаргою №26772/95 від 06.04.2000 року по справі «Лабіта проти Італії», пп. 162-165).

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зокрема: встановлені ризики, особу обвинуваченого, позицію сторін, суд прийшов до висновку, що прокурором доведено, що наразі з метою запобігання встановленим ризикам буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31 березня 2024 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1