Справа № 750/7931/21
Провадження № 1-кс/750/1/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 18.10.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 05.10.2018, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого від 18.10.2023 про закриття кримінального провадження, зобов`язати слідчого відновити, продовжити, провести швидке, повне й неупереджене досудове розслідування.

В судовому засіданні 19.12.2023 учасники справи висловили наступні позиції.

Скаржник ОСОБА_3 категорично не погоджувався із висновками слідчого. Наполягав на тому, що Горбівська сільська рада повинна була надати статус кладовищу місцю, де похована ОСОБА_6 , та здійснити перепоховання останньої. ОСОБА_7 повинен був огородити могилу та повідомити орган досудового розслідування про відсутність в його діях складу злочину. Вказував, що слідчий не допитав ключових свідків, які б підтвердили, що могила ОСОБА_8 дійсно існувала та знаходилась біля ялинки. Слідчий не задовольняв його клопотання, не ознайомлював його з матеріалами кримінального провадження. Місце, де була могила, показали багато свідків. Наполягав на тому, що він як потерпілий мав право збирати докази, і що його опитування свідків є законним і повинно було бути взяти слідчим до уваги. Вважає, що через встановлене порушення порядку приватизації ОСОБА_7 земельної ділянки саме прокуратура повинна була подати позов до суду, оскільки він не має на це коштів. Прокурор просив в задоволенні скарги відмовити. Факт поховання не оспорюється свідками. Факт здійснення поховання на території, власником якої зараз є ОСОБА_9 , підтвердили свідки, тому орган досудового розслідування визнав недоцільним проведення допиту інших свідків. Згідно протоколу допиту ОСОБА_9 , останній пропонував потерпілому здійснити перепоховання останків. Потерпілому з 2011 року відомо про те, що ОСОБА_9 використовує земельну ділянку за призначенням, і тим самим наче здійснює наругу над могилою, проте з 2011 року ОСОБА_3 не вживає жодних заходів щодо визнання незаконною приватизації земельної ділянки, на якій знаходиться могила. Наразі ОСОБА_9 є законним власником земельної ділянки. Могила повинна бути офіційною, проте із відповідними заявами ОСОБА_3 до сільської ради не звертався, самостійно зробити перепоховання також не бажає.

Слідчий вважає свою постанову законною.

В судовому засіданні 11.01.2024 приймали участь скаржник та прокурор. Слідчий подав заяву про розгляд справи без його участі.

Учасники розгляду надали наступні пояснення.

Скаржник ОСОБА_3 зазначив, що слідчим не взято до уваги показання свідків, які вона надали під час їх опитування самим потерпілим. Це на думку потерпілого дуже важливі свідки. Наполягає на тому, що ОСОБА_9 знав про існування могили біля ялинки і це могли підтвердити свідки, про допит яких він дев`ять разів подавав відповідні клопотання. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вказували ОСОБА_7 про могилу. Також скаржник вважає, що матеріали іншого кримінального провадження не повинні прийматися при розгляді даної справи, оскільки воно було закрито ще у 2018 році. Вважає, що в даних кримінальних провадженнях розслідувались два різні факти. Також скаржник вважає, що саме прокуратура повинна оскаржувати державні акти в суд, бо вони також знають про допущені порушення при приватизації.

Скаржник наполягав на тому, що слідчих дій не проводилось, він не мав доступу до матеріалів кримінального провадження.

На уточнюючи запитання суду скаржник зазначив, що з 1979 року по 2005 рік він проживав у м.Миколаєві, вважав, що весь цей час земельною ділянкою та будинком користувалась ОСОБА_11 , про те, що земельну ділянку обробляла школа не знав.

Щодо показань свідків, пояснення яких описані в постанові про закриття кримінального провадження, то скаржник ОСОБА_3 зазначив, що свідок ОСОБА_12 надала свої пояснення у збудженому емоційному стані, тому їх не можна брати до уваги, а ось під час її опитування скаржником вона надала правдиві свідчення. Свідок ОСОБА_9 також надав неправдиві свідчення, зокрема, він не придбав домоволодіння по АДРЕСА_1 , а самовільно захопив його. Наполягає на тому, що у 2010 році, а не у 2015 році ОСОБА_9 дізнався про могилу. Все описано в статті у газеті. Тому свідчення надані слідчому є неправдивими. Також скаржник стверджує, що ОСОБА_9 не пропонував йому провести ексгумацію. На думку скаржника в діях ОСОБА_9 наявний склад злочину.

Прокурор вказав, що факт існування могили встановлено. Проте в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, а саме предмет та суб`єктивна сторона.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області перебували матеріали кримінального провадження №0000262 від 05.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.

18.10.2023 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутності в діяннях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 283,284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора та висновками слідчого у постанові про закриття кримінального провадження, які підтверджуються зібраними у ході розслідування доказами і у своїй сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення.

Стосовно посилання заявника в ході розгляду скарги на те, що слідчим залишено поза увагою покази свідків, які вказували на те, що ОСОБА_9 знав про існування могили, то заслухавши детальні пояснення скаржника, слідчий суддя приходить до висновку, що скаржник бажає, що слідство взяло до уваги лише покази тих свідків, які б підтверджували його позицію.

Разом з тим, в ході розгляду скарги за матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею було встановлено, що органом досудового розслідування не заперечується ані факт смерті ОСОБА_6 , ані її поховання на території домогосподарства.

Разом з тим, за показаннями свідків, органу досудового розслідування не вдалось встановити точне місце розташування могили, тобто відстань до ялини, кут розташування тощо, враховуючи, що свідки вказували лише на розташування могили «біля ялини». Проте стовбур ялини має круглу форму, що дозволяє розташувати могилу в будь-якому місці кругом стовбура.

Крім того, слідчим суддею враховуються показання свідків, які вказували на те, що до передачі землі ОСОБА_9 земля оброблялась працівниками школи, та що видимих ознак наявності могили не було.

За поясненнями ОСОБА_3 в судовому засіданні встановлено, що з 1979 по 2005 рік він проживав в іншій області, не знав, що землею користується школа, вважаючи, що землю обробляла ОСОБА_11 . Зазначене свідчить про те, що в цей період, коли школа користувалась земельною ділянкою, скаржник не приїздив до с. Горбове, могилу не відвідував, не підтримував її в належному стані, оскільки б тоді йому було відомо про те, що землю обробляє школа для власних потреб та що станом на 2008 рік земельна ділянка була в занедбаному стані.

Згідно показань свідків встановлено, що домоволодіння було захаращене і ніхто не здійснював за ним догляд.

Скаржник ОСОБА_3 не зміг пояснити протягом якого часу він особисто бачив могилу, здійснював за нею догляд, що могло стати причиною зникнення видимих ознак могили -чи це відбулось із сплином часу, чи від дій працівників школи. Винним скаржник вважає саме ОСОБА_9 .

Як вбачається постанови про закриття кримінального провадження слідчим було проведено огляд місця події, слідчим були допитані свідки, допитаний потерпілий.

Також слідчим описано в постанові висновки ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, висновок експертизи.

Твердження скаржника про те, що слідчим безпідставно взяті до уваги матеріали кримінального провадження №0000135 від 10.06.2015 не приймаються до уваги, оскільки кримінальні провадження №0000135 та №0000262 дійсно вони пов`язується одним фактом - існуванням чи ні могили.

Крім того, в ході розгляду справи скаржник неодноразово посилався на матеріали кримінального провадження №0000135, зокрема покази свідків, які підтверджуються факт існування могили. Тобто, скаржник просить брати до уваги вибірково матеріали кримінального провадження №0000135, а саме ти, які підтверджують його позицію.

Крім того, скаржник наполягав на тому, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Закону України «Про поховання та похоронну справу» в тій частині, які стосуються необхідності охорони могили, а щодо норм, які вказують на те, що таке могила, де вона розташовується, то скаржник вважає, що ці норми закону не мають зворотної дії в часі, а тому не повинні застосовуватися в даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_9 є законним власником земельної ділянки, яка передана йому без жодних застережень в частині знаходження на ній могили, відповідними органами проведено перевірки за зверненнями ОСОБА_3 і рекомендовано останньому здійснювати захист своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Скаржник ОСОБА_3 вказав під час розгляду скарги, що в суд він не звертається, оскільки на це потрібні кошти, а він пенсіонер, вважає, що прокуратура повинна оскаржити державні акти і повернути земельну ділянку та будинок йому як спадкоємцю. До відповідних органів щодо вирішення питання про здійснення перезахоронення його бабусі також не звертався.

Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину.

Таким чином, вважаю, що постанова від 18.10.2023 про закриття кримінального провадження прийнята слідчим з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження. При цьому слідчим в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, висновки, викладені в постанові про закриття кримінального провадження відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна правова оцінка, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що спірна постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 18.10.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 05.10.2018, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15.01.2024 об 11 годині 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1