Справа № 147/480/23
Провадження № 1-кс/147/415/23
УХВАЛА

14 грудня 2023 року смт Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 15.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2023 до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 15.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання обґрунтував тим, що слідчим відділом ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000065. 19.04.2023 слідчим суддею Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/480/23 було накладено арешт на майно, зокрема: магазин від автомату без набоїв та маркування, 29 набоїв (патронів), автомат НОМЕР_2 , які були вилучені під час огляду місця події 15.04.2023. Станом на даний час усі необхідні слідчі дії, в тому числі експертиза зброї, проведено та майно повернуто до органу досудового розслідування. З моменту вилучення даного майна минуло більше 7 місяців. Крім цього зазначає, що з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану, з метою якісного виконання завдань за призначенням особовим складом ВЧ НОМЕР_1 є необхідність у використанні за призначенням даного майна.

Враховуючи вищевикладене, просив скасувати арешт майна військової частини НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №147/480/23.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

В судове засідання командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав.

Представник СВ ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився. Начальник СВ ВП №2 подав заяву в якій зазначив, що матеріали кримінального провадження №0000065 перебувають на проведенні медико-криміналістичної та комісійній судово-медичній експертизі, оскільки досудове розслідування у даному КП триває.

Враховуючи викладене, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності в судовому засіданні учасників справи, на підставі наявних в провадженні матеріалів.

Фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх

Варто зазначити, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що 19.04.2023 у справі №147/480/23 було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 15.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Накладено арешт на зазначене в клопотанні майно: магазин від автомату без набоїв та маркування, який упаковано до паперового конверту НПУ слідче управління; 29 набоїв (патронів), які упаковано до спецпакету НПУ WAR1239072; мобільний телефон «Самсунг», кнопковий, темно-коричневого кольору, в сріблястому металевому корпусі, на якому зображення у вигляді «черепашки-ніндзя» з сім-картою, які упаковано до спецпакету НПУ INZ2016379; шапку темно зеленого кольору, з чорною смужкою, в`язану, яку упаковано до спецпакету НПУ WAR1239073; автомат АКСУ № НОМЕР_3 , який упаковано до паперової коробки та скріплено биркою-застібкою Е20385341 Control, що вилучені під час огляду місця події 15.04.2023, оскільки вони є речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже законом передбачено застосування двоскладового тесту при вирішенні слідчим суддею або судом питання щодо скасування арешту майна - для його вирішення необхідно дати відповідь на два питання: Чи відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна? Чи було арешт накладено необґрунтовано?

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Зокрема, у своєму клопотанні представник заявника посилається на те, що з моменту вилучення зазначеного в ухвалі майна минуло більше 7 місяців. Окрім цього, повернення їм магазину від автомату без набоїв, 29 набоїв та автомат необхідний для виконання завдань особовим складом військової частини.

З даним твердження погодитись не можна, тому що згідно постанови слідчого СВ ВП №2 Гайсинського РУП від 15.04.2023, про яку йдеться в ухвалі слідчого судді від 19.04.2023, приєднано до кримінального провадження №0000065 в якості речових доказів магазин від автомату, без набоїв, 29 набоїв (патронів), мобільний телефон «Самсунг» з сім-картою, шапку темно зеленого кольору та автомат АКСУ № НОМЕР_3 .

А тому, при прийнятті ухвали про арешт майна слідчий суддя виходив зокрема з того, що вищезазначене майно є доказом у кримінальному провадженні, воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України і в разі скасування на нього арешту та використання за цільовим призначенням, воно може бути пошкоджено, знищено, перетворено, передано або відчужено.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.04.2023, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Окрім того, суд приймає до уваги ту обставину, що згідно інформації начальника СВ ВП №2 матеріали кримінального провадження на даний час направлені для проведення експертних досліджень, тобто встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження №0000065, триває.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвала слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.04.2023 не оскаржувалася в апеляційному порядку та надрала законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

На підставі викладеного, враховуючи позицію сторін, а також те, що досудове розслідування триває, проводяться експертні дослідження відносно тимчасово вилученого майна, слідчий суддя дійшов висновку, що командиром ВЧ НОМЕР_1 не доведено, що наразі відпала потреба у накладенні арешту на вищевказане майно, а скасування арешту на майно буде незаконним та необґрунтованим втручанням в діяльність судового експерта та досудового слідства. Суд вважає, що клопотання заявлено передчасно, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 15.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1