Дата документу 21.11.2023 Справа № 336/803/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/933/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/803/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим,

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він, будучи раніше судимим за скоєння умисного вбивства, 25 листопаду 2020 року в період часу з 14.50 години до 20.50 години, перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, маючи умисел на умисне вбивство, знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_10 , який виник після спільного вживання алкогольних напоїв, тримаючи в лівій руці ніж господарсько-побутового призначення, наніс один удар ножем в область грудної клітини ОСОБА_10 , спричинивши останньому одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення тулуба з локалізацією шкірної рани на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер?я (на рівні нижньовнутрішнього квадранта лівого соска), з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, великого грудного м?яза зліва, міжреберних м?язів на рівні 4 міжребер?я, навколосерцевої сорочки, серця, лівого куполу діафрагми, лівої долі печінки, яке ускладнилось гострою крововтратою, яке стало причиною смерті ОСОБА_10 25.11.2020 року.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_9 прокурором були кваліфіковані за п.13 ч.2 ст.115 КК, як умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивував тим, що твердження суду про порушення права на захист ОСОБА_9 через незалучення сторони захисту до проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 є явно надуманим і не ґрунтується на вимогах закону. При цьому під час слідчого експерименту слідчий не здійснював допит ОСОБА_11 , як про це вказує суд. Під час слідчого експерименту зазначений свідок вказала на обстановку кімнати, де загинув ОСОБА_10 , розташування відповідних меблів, розташування потерпілого та обвинуваченого. Відтак зазначений слідчий експеримент проведено з додержанням вимог ст.240 КПК, а тому протокол даної слідчої дії є належним і допустимим доказом. Крім того, суд у вироку не в повному обсязі виклав зміст протоколу огляду місця події від 26.11.2020 року, проте не викладені судом обставини ходу проведення огляду місця події мають суттєве значення для вирішення справи по суті. Згідно показів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які також не викладені судом у вироку, ліфт у під`їзді, в якому проживали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , не працював і піднятися до квартири можливо було лише по маршевим сходам. Сторона обвинувачення звертала увагу суду на вказані обставини, проте судом цим обставинам будь-яка оцінка також не надана. Будь-яких слідів крові на вхідних дверях до під`їзду, у тамбурі та на сходах не виявлено, що прямо вказує на те, що ОСОБА_10 отримав ножове поранення в серце не поза межами квартири, як на те вказував обвинувачений, а саме в квартирі АДРЕСА_3 . Отримавши поранення потерпілий також не пересувався по квартирі, що вказує на те, що потерпілий отримав ножове поранення у тому місці, де було виявлено його тіло, а саме на матраці в залі квартири. Вказаним обставинам суд також не надав будь-якої оцінки. Крім того, неподалік біля трупа ОСОБА_10 була виявлена і вилучена його куртка, на якій будь-яких пошкоджень в області серця не виявлено, що також спростовує версію обвинуваченого про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження поза межами квартири. Ніж, який є знаряддям злочину, було знайдено саме на місці, де сидів обвинувачений. Також суд дещо не точно виклав результати висновку експерта №49, що в свою чергу має істотне значення. З висновків зазначеної експертизи фактично вбачається, що на клинку ножа знайдена саме кров загиблого ОСОБА_14 і цей ніж знайдено в квартирі неподалік від тіла потерпілого на місці, де сидів обвинувачений, що свідчить про те, що знаряддям злочину був саме ніж, виявлений на місці вбивства потерпілого. Суд лише перелічив у вироку досліджені докази, не надавши їм аналізу і оцінки. При цьому суд не усунув протиріччя між показами свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні і даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту за участю даного свідка. Висновок про неможливість завдати потерпілому ушкодження вилученим на місці події ножем суд зробив за власним міркуванням, а не спираючись на експерті дослідження, які були проведені у справі і досліджені в судовому засіданні і які прямо вказують на те, що пошкодження у потерпілого і на його одязі могли бути спричинені саме наданим на дослідження ножем. При цьому суд лише зазначив у вироку висновок експерта №18, проте аналізу та оцінки цьому висновку не надав, а також не зазначив, чому не бере його до уваги. Отже з урахуванням висновків експертів, а також висновку експерта №48, можна дійти до однозначного висновку про те, що саме ножем з клинком в частиною рукоятки було завдано поранення потерпілому і саме цей ніж знайдено на дивані, де сидів обвинувачений перед потерпілим. Між тим, суд, за наявності у нього сумнівів в цій частині, мав вирішити питання про призначення експертизи або допитати відповідних експертів, чого зроблено не було. Крім того, обставинам, зазначеним свідками ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про час повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та про стан здоров`я і можливість пересуватися свідком ОСОБА_11 судом взагалі не взято до уваги і не проаналізовано та не вказано, чому ці обставини не враховуються судом, оскільки вони прямо спростовують вказане судом у вироку алібі. Не дивлячись на покази свідків щодо пересування свідка ОСОБА_11 саме в положенні сидячи за станом її здоров`я суд зазначив у вироку, що свідок ОСОБА_11 нормально пересувалася, у такому положенні спускалася з 8 поверху на 1 поверх та впускала свідків, хоча із досліджених доказів встановлено, що свідок ходити не могла. Відтак твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 впустила і провела з першого на 8 поверх пораненого в серце ОСОБА_10 є неспроможними, як і те, що потерпілий отримав ножове поранення поза межами квартири. Крім того, суддя ОСОБА_1 , перебуваючи у нарадчій кімнаті у цьому кримінальному провадженні, в порушення вимог ст.ст.336, 367 КПК, винесла ухвалу про відкриття провадження у справі, ухвали про виправлення описки, ухвалу про стягнення заборгованості та інші ухвали. Судді ОСОБА_15 та ОСОБА_16 також в цей час виносили ухвали у інших справах, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; потерпілу, яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як зазначено у ст.374 КПК, у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно зі ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний у даній справі виправдувальний вирок зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про виправдання обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні, з-поміж іншого виходив з того, що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 21.01.2021 року є недопустимим доказом через те, що даний слідчий експеримент фактично являв допит свідка, а, крім того, до проведення вказаної слідчої дії не було залучено сторону захисту.

Але при цьому суд першої інстанції, хоча про це сам і зазначив у вироку, проте не врахував, що відповідно до ст.240 КПК до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Тобто, враховуючи вимоги ст.240 КПК, участь підозрюваного та захисника під час проведення слідчого експерименту за участю свідка не є обов`язковою, а тому відсутність зазначених осіб під час даної слідчої дії в цілому не може впливати на допустимість отриманих результатів як доказів.

Також колегія суддів зазначає, що під час даного слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 не тільки розповіла про обставини події, але й наочно показала взаєморозташування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час їх спільного вживання спиртних напоїв, показала де в цей час знаходилась вона, також вказала місце, куди впав ОСОБА_10 , місце, де залишилися речі ОСОБА_9 , тощо.

Зазначене свідчить про те, що проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 проведено саме у формі відтворення нею дій, обстановки та обставин події і не посвідчує виключно проголошення свідком показів, що не дає підстав розцінювати проведений слідчий експеримент як допит свідка.

Крім того, сам суд у своєму вироку зазначив про наявність ворожих стосунків між свідком ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 через звинувачення свідком обвинуваченого у її зґвалтуванні, а також через ініціювання обвинуваченим перевірки органом опіки, наслідком якої стало рішення про вилучення неповнолітньої ОСОБА_17 з родини ОСОБА_11 та ОСОБА_10 через неналежні умови проживання.

Наведені обставини можуть свідчити про те, що у свідка ОСОБА_11 були і залишаються підстави побоюватися обвинуваченого, що у свою чергу може бути причиною часткової зміни нею своїх показів у судовому засіданні, через що і мала місце певна непослідовність в її показах.

При цьому колегія суддів також зазначає, що хоча свідок ОСОБА_11 дійсно не була очевидицею нанесення ОСОБА_10 поранення, проте під час проведення слідчого експерименту свідок зазначила, що, зайшовши до кімнати, вона побачила ОСОБА_10 , який лежав на матраці, тримався за бік, висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_9 та вказував, що той його вдарив ножем.

За наведених обставин колегія суддів вважає передчасними і такими, що не ґрунтуються на аналізі усіх обставин справи, висновки суду щодо оцінки показів свідка ОСОБА_11 та протоколу проведеного за її участю слідчого експерименту.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції також зазначив про те, що стороною обвинувачення не встановлено час вчинення злочину. При цьому суд виходив з того, що з огляду на покази допитаних свідків обвинувачений ОСОБА_9 в період часу з 13.00 години до 21.00 години мав алібі, адже протягом цього часу він спочатку був вдома зі своєї матір`ю, а потім проводив час зі своїми друзями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Разом з тим, суд першої інстанції допустив невмотивоване протиріччя, оскільки сам обвинувачений ОСОБА_9 під час судового розгляду заявив, що з 14.00 до 15.00 години він перебував в квартирі ОСОБА_11 , де цілу годину вживав спиртні напої. Більш того, обвинувачений зазначив про те, що перебуваючи в квартирі, він був очевидцем наявності у ОСОБА_10 проникаючого поранення.

Також, зазначаючи у вироку про те, що обвинувачений мав алібі, суд не надав оцінки тій обставині, що саме обвинувачений ОСОБА_9 повідомив свідку ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_10 «не жилець», що і спонукало свідка зателефонувати брату ОСОБА_10 ОСОБА_12 , який негайно попрямував до квартири ОСОБА_10 і виявив його там вбитим. Отже суд у вироку не зазначив, звідки обвинувачений, за умови наявності у нього алібі, знав про стан ОСОБА_10 . Не дав аналізу показам самого обвинуваченого щодо його перебування в квартирі в день вбивства.

Не прийняв до уваги суд і ту обставину, що в квартирі, в якій, за твердженням суду, обвинувачений не був, залишилися речі обвинуваченого з його документами. Сам ОСОБА_9 не заперечував цього факту, зазначивши, що дуже злякався і, не надаючи ОСОБА_10 допомоги і не викликавши швидкої медичної допомоги, покинув квартиру ОСОБА_10 забувши при цьому свою сумку. Проте зазначеним обставинам суд також не надав правової оцінки.

Без жодної оцінки суду залишився і той факт, що відповідно до висновку експерта №5487 смерть ОСОБА_10 настала від одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення тулуба з локалізацією шкірної рани на передній поверхні грудної клітини зліва, в проекції 4го міжребер?я, з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, великого грудного м?яза зліва, міжреберних м?язів на рівні 4го міжребер?я, навколосерцевої сорочки, серця, лівого куполу діафрагми, лівої долі печінки, яке ускладнилось гострою крововтратою, що підтверджено наявністю крові у лівій плевральній порожнині, навколосерцевій сорочці та черевній порожнині загальним об`ємом 2150 куб. см. Рана на передній поверхні грудної клітини зліва продовжується раневим каналом довжиною приблизно 16 см.

При цьому суд дійшов переконання, що таке поранення ОСОБА_10 міг отримати на вулиці і від третіх осіб. Проте, на переконання колегії суддів, за таких обставин з метою перевірки твердження обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_10 прийшов до квартири вже з пораненням, суд мав шляхом допиту судового експерта з`ясувати чи міг ОСОБА_10 з таким пораненням (довжина ранового каналу 16 см. з ушкодженнями навколосерцевої сорочки, серця, лівого куполу діафрагми, лівої долі печінки та крововтратою об`ємом 2150 куб. см.) самостійно піднятися на 8-й поверх будинку сходами (16 з половиною сходових маршів), адже, як було встановлено, ліфт у будинку не працював.

Не знайшов своєї належної оцінки у вироку і звукозапис виклику поліції на службу «102» матір`ю ОСОБА_10 потерпілою ОСОБА_7 , яка зі слів ОСОБА_11 , пояснення якої також досить чітко чутно, зазначала, що ОСОБА_10 вживав алкогольні напої з «Ніколою» (що може бути прозвищем ОСОБА_9 ), вони виходили у під`їзд, після чого ОСОБА_10 зайшов до кімнати з ножовим пораненням і впав.

Також суд у своєму вироку фактично зазначив про неможливість спричинення поранення ОСОБА_10 наданим слідством суду ножем. Але такий свій висновок суд зробив самостійно без висновку судмедексперта і без врахування положення тіла потерпілого, а відтак і розташування ушкоджених в ньому органів.

При цьому суд першої інстанції також не врахував, що невстановлення органом досудового розслідування знаряддя вчинення злочину, не зумовлює обов`язкове виправдання особи, яка спричинила таке поранення за наявності можливості завдати таке поранення іншим знаряддям, до якого ця особа мала доступ і яке вона мала можливість вилучити з місця вчинення злочину, а згодом приховати, знищити та позбутися його.

Крім того, колегія суддів зауважує і на тому, що суд першої інстанції не дав оцінки й іншим встановленим у справі об`єктивним обставинам, які мають істотне значення. Зокрема суд не приділив уваги тій обставині, що в кишені штанів потерпілого був наявний ключ від вхідних дверей під`їзду будинку, що зумовлювало відсутність потреби свідку ОСОБА_11 спускатися вниз щоб відкрити потерпілому двері під`їзду і це спростовувало пояснення обвинуваченого в цій частині та підтверджувало б пояснення ОСОБА_11 про те, що вона такої дії не вчиняла.

Більш того, суд першої інстанції взагалі не врахував стан самої свідка ОСОБА_11 , яка через захворювання на цукровий діабет та стан сп`яніння не могла навіть пересуватися ногами, а не те щоб допомагати пораненому ОСОБА_10 підніматися сходами на 8-й поверх.

Так, свідок ОСОБА_12 зазначив, що двері під`їзду йому дійсно відкрила ОСОБА_11 . Проте за той час, що він сходами встиг піднятися на 8-й поверх, оглянути квартиру і виявити там труп ОСОБА_10 та спуститися вниз. За цей час ОСОБА_11 встигла і змогла піднятися лише на 3-й поверх.

В такому вкрай немобільному стані через своє хронічне захворювання ОСОБА_11 перебувала і під час проведення слідчого експерименту за її участі.

Не приділив суд належної уваги і тій обставині, що одяг, в якому було виявлено труп ОСОБА_10 , був пошкоджений знаряддям вбивства і значно просяк кров`ю потерпілого. А відтак, в такому разі, за умови отримання потерпілим поранення з гострою крововтратою на вулиці, і кров і пошкодження мали б також залишитись і на куртці потерпілого, яку було виявлено поруч із трупом ОСОБА_10 . На вулиці того дня всі люди носили верхній одяг, про що свідчить зовнішній вигляд всіх учасників огляду місця події, зафіксованому на відеозаписові даної слідчої дії.

Проте, жодної краплі крові і жодних пошкоджень куртка ОСОБА_10 не містить. Про те, що ОСОБА_10 носив цю куртку свідчать її фасон чоловіча та розмір, а також виявлені в правій кишені цигарки.

Наведеним обставинам як кожній окремо так і в їх сукупності суд першої інстанції в порушення вимог ст.374 КПК належної оцінки у вироку не надав, у зв`язку з чим дійшов до передчасного висновку про недоведеність стороною обвинувачення того, що передбачене п.13 ч.2 ст.115 КК кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_9 . Адже такий висновок було зроблено судом без належної оцінки наданих доказів і з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Зазначене свідчить про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення районного суду, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та підлягає скасуванню з одночасним призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду.

При новому розгляді суду першої інстанції належить врахувати наведене у цій ухвалі, дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4