Справа №705/4441/23
1-кп/705/1167/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Бабанка Уманського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, такого, що офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 14.06.2023 близько 18 год. 30 хв., перебуваючи біля гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться поруч з будинком № 7-А по вул. Грушевського в м. Умань Черкаської області, в ході конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між останніми, з метою спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, в результаті чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці лівого кута, яке відповідно до висновку експерта № 05-7-01/386 від 10.08.2023 відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Він же, 14.06.2023 близько 18 год. 30 хв., перебуваючи біля гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться поруч з будинком № 7-А по вул. Грушевського в м. Умань Черкаської області, в ході конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між останніми, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, тобто не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в щелепу, внаслідок чого останній втратив рівновагу і впав на тверду поверхню задньою частиною голови, та в результаті таких необережних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді забою головного мозку з геморагічними вогнищами в правій скроневій та лобній частках, травматичного субарахноїдального крововиливу, епідурального крововиливу в правій передній черепній ямці невеликих об`ємів, лінійного перелому кісток склепіння в ділянці потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа в ділянці задньої, середньої та передньої черепної ямки зліва, пневмоцефалії, гемосинусу лівої основної пазухи, забійної рани м`яких тканин голови, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/386 від 10.08.2023 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю. Показав, що дійсно у червні 2023 року, точної дати не пам`ятає, у м. Умані, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , оскільки дівчина обвинуваченого повідомила йому про те, що потерпілий ображав її нецензурними словами, він наніс ОСОБА_7 один удар кулаком в праву щелепу, від чого той упав на асфальтоване покриття та втратив свідомість. Про вчинене він шкодує та щиро розкаюється. Повідомив, що хотів надати матеріальну допомогу потерпілому на лікування, телефонував матері потерпілого з такою пропозицією, однак вона відмовилася від допомоги.

Оскільки ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та документів, що містять відомості про речові докази та процесуальні витрати, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_6 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та необережному тяжкому тілесному ушкодженню, тому засуджує його за ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований не офіційно, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога. Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку і висловлює готовність бути покараним за вчинене. Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до висновку, наведеного у досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високого рівня небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доцільність засудження ОСОБА_6 до покарання у межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначити покарання у виді обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався, з урахуванням обставин вчинених злочинів та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ст. 128 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1