УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 дослідивши матеріали за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погодженим з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001136, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України за фактом вимагання передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинене під час військового стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.08.2023 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшов рапорт працівників УСБУ в Одеській області про те, що на території м. Одеси та Одеської області під час дії воєнного стану, невстановленими особами здійснюється вимагання грошових коштів у громадянина ОСОБА_4 , під загрозою застосування відносно нього насильства, що виражається у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень йому та членам його сім`ї, у разі не сплати неіснуючої заборгованості.

У клопотанні зазначено, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які діючи спільно, за попередньою змовою, здійснюють вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , під приводом неіснуючого боргу, поєднане із застосуванням насильства а також завдання тілесних ушкоджень останньому.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УСБУ в Одеській області встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

26.09.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі синьо-зеленого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що мобільний телефон, вилучений в ході обшуку, містять у собі інформацію, яка може підтвердити або спростувати факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато за фактом за фактом вимагання передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинене під час військового стану.

26.09.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі синьо-зеленого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

Зважаючи на той факт, що останній імовірно міг використовувати свій мобільний телефон під час вчинення кримінального правопорушення, шляхом спілкування з іншими підозрюваними, зокрема листування у мессенджерах, у зв`язку з чим є доцільним перевірити даний телефону вилучений в ході обшуку, а тому слідчий просить накласти арешт на вилучений телефон.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучений мобільний телефон, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та яким чином він відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вилучений мобільний телефон його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та мобільним телефоном, який належить третій особі.

До клопотання не долучено будь-яких матеріалів, які б свідчили про те, що у вилученому під час обшуку мобільному телефоні може міститися інформація, яка має значення для досудового розслідування.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучений мобільний телефон необхідний органу досудового розслідування для огляду та чому орган досудового розслідування вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для встановлення обставин зазначених в мотивувальній частині ухвали, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1