справа № 208/486/24
№ провадження 1-кп/208/299/24
ВИРОК

Іменем України

22 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

при судовому розгляді у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000005 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенівка, Ленінського району, Хабаровського краю РФ, громадянина України, освіта середня, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 2 Конституції України передбачено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981№36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів Збройних сил Російської Федерації на території України.

24.02.2022 року на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», запроваджено воєнний стан на всій території України.

14.12.2023 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на публічне заперечення ним як громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями держави-агресора.

З метою реалізації свого злочинного умислу, приблизно о 11.40 годині 14.12.2023 року, Сугатов перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ослаблення національних інтересів України, в розмові з невстановленою особою, а також в присутності ОСОБА_5 , висловився: «Я считаю что у нас в Украине нет войны, у нас специальная, воєнная спец.операция, по освобождению от окупантов, нацистов и бендер, а точнеє еще быть по освобождению от американцев которые нам поставляли оружие чтоб мы поссорились со своими братьями славянами. У нас нет войны. У нас просто есть спецоперация по освобождению страны от оккупантов, нацистов и бендер.

У меня живут родственники в Мелитополе, у которых на данный момент город освобожден от нацистов-оккупантов. Им сейчас живется как по ихним словам гораздо лучше, чем до этого было. У нас зарплата в десять раз меньше чем у них на данный момент. Цены гораздо ниже, газ, бензин тоже ниже, зарплаты гораздо больше. Я хотел бы чтобы мы с нашими братьями так и дальше дружили, пускай все вернется на свои места и у нас нет войны и все хорошо, город освобождается»

У зв`язку з чим, своїми діями здійснив висловлювання, в яких публічно, тобто до невизначеного кола осіб звернувся із запереченням здійснення збройної агресії російської федерації проти України, публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями держави-агресора.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 111-1 ч.1 КК України, як публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічних закликах до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями держави-агресора.

Обвинувальний акт, у відповідності до ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно зазначеної норми КПК, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Підозрюваному роз`яснюється зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

- письмова заява ОСОБА_6 , складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Статтею 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Статтею 382 КПК України передбачено, що у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_6 при судовому розгляді встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 111-1 КК України, як публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічних закликах до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями держави-агресора.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання, вину визнав, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, враховує обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин що його обтяжують.

Частина ст. 111-1 КК України карається позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, і відповідно до ст. 12 КК України віднесена до кримінальних проступків.

Враховуючи, що за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачено безальтернативний вид покарання, саме він, за відсутністю підстав передбачених ст. 69 КК України, судом і застосовується.

На думку суду, визначене покарання є законним, справедливим і достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та з надання публічних послуг протягом 10 років.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1