ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4938/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/764/23 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-потерпілого ОСОБА_9 ,

-представника потерпілої

ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 квітня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 13 червня 2018 року після 22:00 години, більш точний час під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, прийшов за місцем своєї реєстрації до квартири АДРЕСА_2 , в якій знаходились його батьки: мати- ОСОБА_12 та батько- ОСОБА_13 , де став ініціатором сімейного скандалу, під час якого вимагав у батьків грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, ключі від автомобіля «Део Ланос» та висловлював погрози спалити квартиру, які ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сприймали як реальні та, побоюючись за свою безпеку та майно, вимушені були покликати на допомогу інших осіб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 01:00 години ночі, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 , продовжуючи напередодні розпочатий сімейний скандал, не реагуючи на прохання батьків заспокоїтись, висловлював погрози на їх адресу та щодо спільного майна.

В цей час за вказаною адресою у квартиру увійшли ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які на прохання ОСОБА_17 , який є старшим братом ОСОБА_8 , та за згодою батьків ОСОБА_12 (матері) та ОСОБА_13 (батька), приїхали заспокоїти останнього, щоб той припинив висловлювати погрози на адресу батьків та щодо спільного майна, які батьки сприймали як реальні.

Надалі ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зайшовши з дозволу ОСОБА_12 (матері) та ОСОБА_13 (батька) до квартири, за вказівкою останніх прослідували до кімнати ОСОБА_8 , який продовжував висловлювати погрози на адресу своїх батьків, з метою заспокоїти останнього словесно, без застосування до нього фізичної сили чи будь-яких сторонніх предметів, щоб припинити його протиправні та агресивні дії по відношенню до батьків.

У свою чергу ОСОБА_8 , незважаючи та ігноруючи прохання батьків ОСОБА_12 (матері) та ОСОБА_13 (батька), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , продовжив розпочату ним сварку, під час якої взяв з дивану розкладний ніж по типу «метелика», розкрив ніж та, тримаючи його в розкладеному стані, почав розмахувати та погрожувати застосуванням ножа в адресу раніше незнайомих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , де останній, перебуваючи ближче всіх до ОСОБА_8 , витягнув перед собою руки та попросив його заспокоїтись та сховати ніж.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини - ОСОБА_14 , перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи настання смерті потерпілого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_14 , утримуючи у лівій руці та використовуючи в якості знаряддя злочину наявний у нього розкладний ніж по типу «метелика», який є предметом, небезпечним для життя людини, приблизно о 01 годині 20 хвилин прицільно, умисно наніс один «тичковий» удар ножем в ділянку грудної клітини зліва, у верхню третину на 12 см вліво від умовно середньої лінії грудної клітини і на 8 см вище лівого соска, ОСОБА_14 , який у цей час нахилився до переду, зануривши на всю довжину клинок ножа, після чого одразу вилучив клинок ножа з поворотом за годинниковою стрілкою, що призвело до падіння ОСОБА_14 на диван.

В подальшому ОСОБА_8 , який в цей час впав на ОСОБА_14 , продовжуючи тримати у лівій руці ніж по типу «метелика», вдруге замахнувся ним, однак клинок ножа зконтактував зі спинкою дивана, праворуч від потерпілого, що призвело до поломки ручки ножа та пошкодження дивану. Після цього ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відтягнули ОСОБА_8 з потерпілого ОСОБА_14 та утримували його до приїзду працівників поліції.

Спричинене ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця, яке призвело до тампонади серцевої сумки кров`ю, стало причиною смерті останнього, яку констатовано працівниками бригади швидкої медичної допомоги приблизно о 02:00 годині ІНФОРМАЦІЯ_3.

Між смертю ОСОБА_14 та проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (п.п.2.1.3.й.о, 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995), є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи зі злочинним умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, перебуваючи у вищевказаному місці та вказаний час, піддав травматизації особливо важливий життєвий орган ОСОБА_14 , що призвело до розвитку небезпечного для життя стану та настання його смерті, виконав всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне позбавлення життя останнього. Після вчинення злочину ОСОБА_8 намагався зникнути з місця події, погрожуючи присутнім фізичною розправою, але був затриманий очевидцями події до приїзду працівників поліції.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що обвинувачений ОСОБА_8 , як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, незважаючи на очевидність зібраних обґрунтованих та беззаперечних доказів, які, у своїй сукупності, об`єктивно підтверджують його винуватість у скоєному, постійно змінював свої покази з метою уникнення відповідальності за фактично вчинене умисне протиправне вбивство ОСОБА_14 . Зауважив, що під час досудового слідства та судового розгляду стороною захисту висувались різні версії щодо подій, а саме вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстким поводженням з боку потерпілого, вбивства при перевищенні меж необхідної оборони, уявної оборони та вбивства через необережність. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання не є співрозмірним тяжкості скоєного злочину, конкретним обставинам справи та негативним відомостям про його особу, позицію потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що у свою чергу, не сприятиме виконанню мети та завдання кримінального покарання. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України - 15 років позбавлення волі;

- потерпілий ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку, у зв`язку із тим, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, є несправедливим та не співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Наголосив, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство за наявності обтяжуючої покарання обставини - в стані наркотичного сп`яніння, пом`якшуючих обставин під час судового розгляду встановлено не було, щирого каяття обвинувачений не проявив, як було встановлено судом лікувався від наркотичної залежності, неодноразово погрожував батькам. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України - 15 років позбавлення волі;

- захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зауважив, що суд не з`ясував усі обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не встановив мотиви, мету злочину, не з`ясував причини, які призвели до смерті потерпілого.

Зазначив, що ОСОБА_8 сприйняв ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 , які прийшли до нього в кімнату о 01 годині ночі, як осіб, які хочуть позбавити його волі і помістити до реабілітаційного центру проти його волі або осіб, які прийшли вчинити з ним розправу за неповернення боргу. ОСОБА_8 взяв у руку ніж і попросив невідомих йому осіб покинути його кімнату, вказавши також, що у разі, якщо невідомі особи не покинуть кімнату він буде захищатись. Не дивлячись на це, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 стали швидко наближатись до ОСОБА_8 . З однієї сторони підходив ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з іншої і посередині йшов ОСОБА_16 , виставивши попереду себе стілець. ОСОБА_16 , ОСОБА_15 схопили ОСОБА_8 за праву руку і почали її заламувати, ОСОБА_19 схопив ОСОБА_8 за одяг і став тягнути його до себе. В цей час ОСОБА_14 став втрачати рівновагу і опускатись на диван, потягнувши за собою ОСОБА_8 , який у лівій руці тримав ніж і, падаючи на ОСОБА_14 , вдарив його ножом в серце. Вважає, що з урахуванням вказаних обставин, в діях ОСОБА_8 відсутній будь-який склад злочину, а тим паче умисне вбивство.

Указав, що:

- ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 не мали повноважень заходити в кімнату ОСОБА_8 , яка була відведена саме для його проживання, тим паче в нічний час;

- вказані особи, які з їх показів, прийшли поговорити з ОСОБА_8 та заспокоїти його, зовсім не мали такого наміру, про що свідчить та обставина, що з моменту їхнього прибуття до вказаного будинку і до моменту спричинення поранення ОСОБА_14 пройшло півтори хвилини, (відповідно до роздруківок телефонних перемовин між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та між ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 );

- вказані особи спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження при намаганні позбавити його волі;

- показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується той факт, що ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 прибули в нічний час для незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 і поміщення його в реабілітаційний центр «Маяк здоров`я». Вважає, що надані цими особами покази на стадії досудового розслідування мають також враховуватись судом і використовуватись в якості доказів невинуватості ОСОБА_8 . Зауважив, що вказані свідки та потерпілі давали на досудовому розслідуванні інші покази, ніж ті, які вони дали в судовому засіданні. Наголосив, що вказані протиріччя у показах могли бути усунені шляхом додаткового допиту цих осіб та огляді протоколів їх допиту, про що стороною захисту заявлялось відповідне клопотання;

- покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 весь час мінялись і на думку сторони захисту «підлаштовувались» під ситуацію, за якої вони могли уникнути відповідальності за замах на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 ;

-суд відмовив у задоволенні клопотання про додатковий допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , дослідженні у судовому засіданні протоколів допитів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , дослідженні у повному обсязі висновку судово-медичної експертизи №031-2-2022 від 26.07.2022. Зауважив, що під час розгляду справи судом було наголошено, що оплата за проведену експертизу була покладена на потерпілу сторону, але на підставі чого це було зроблено невідомо;

- суд відмовив у задоволенні клопотання про проведення судово- психологічної експертизи, яка в даній конкретній ситуації дала б відповіді на питання про психологічний стан ОСОБА_8 ;

- допит у суді першої інстанції експертів не усунув протиріччя у висновках двох комісійних судово-медичних експертиз. Колегія суддів визнала у вироку висновок комісійної судово-медичної експертизи, проведеної Київським бюро судово-медичних експертиз, правильним, але не обґрунтувала з яких причин саме цей висновок є правильним, і з яких підстав вона відхиляє висновок комісійної судово-медичної експертизи, проведеної Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи;

- під час проведення підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_22 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за п.10 ч.1 ст.284 КПК України, однак в ухвалі суду про проведення підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду зазначено, що клопотань від учасників провадження не надійшло. Зауважив, що під час судових дебатів сторона захисту висловилась щодо закриття провадження по справі, оскільки в діях ОСОБА_8 вбачається необхідна оборона, однак у вироку колегія суддів не вказала, з яких причин відкинула ці доводи сторони захисту;

- у судових засіданнях прокурор не вказував на конкретні докази, не посилався на них, він просто надав два томи матеріалів справи. Докази вибірково оголошував склад суду, який на думку сторони захисту взяв на себе повноваження прокурора. Наголосив, що вирок суду вибірково містить посилання на відповідні докази, які суд визначив «як докази» на власний розсуд, хоча суд не повинен визначати, що є доказом, а що ні. Докази повинні надавати сторони кримінального провадження, а суд надавати їм оцінку в нарадчій кімнаті. Зауважив, що речові докази по справі оглядались;

- з урахуванням усіх доказів, які містяться в матеріалах справи, сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_8 не містять будь-якого складу кримінального правопорушення, а підпадають під дію ст.36 КК України і являються необхідною обороною;

- стороною захисту до суду надані відповідні об`єктивні дані про те, що на теперішній час щодо ОСОБА_16 Фрунзенським районним судом м.Харкова розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням за ч.2 ст.146 КК України. Щодо ОСОБА_15 на теперішній час до суду скерований обвинувальний акт за крадіжку.

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу злочину;

- обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, наводить доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу злочину.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу та просила про її задоволення. На апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 прокурором були подані заперечення та остання просила залишити їх без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 просили залишити без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу, скаргу прокурора та просив їх задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника просив залишити без задоволення.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 підтримав апеляційні скарги потерпілого, прокурора та просив їх задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника просив залишити без задоволення.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , думку представника потерпілої ОСОБА_11 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, знаходження обвинуваченого ОСОБА_8 у стані необхідної оборони та відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Згідно показанням у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 він є батьком загиблого ОСОБА_14 . За декілька років до події цього кримінального правопорушення його син проходив лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». Після проходження реабілітації його син ОСОБА_23 залишився волонтером у цьому реабілітаційному центрі. Свідку нічого не відомо про те, щоб його син чи інші працівники центру примусово доставляли будь-кого до реабілітаційного центру. Йому нічого не відомо про факти застосування фізичного насильства чи примусове утримання реабілітантів у цьому центрі. 13.06.2018 приблизно о 16:20 - 16:30 син забрав його з роботи та підвіз додому, разом вони знаходились приблизно до 17:00. В цей час ОСОБА_23 телефонувала дружина та він мав їхати забирати її з роботи. Також ОСОБА_23 розповідав йому, що в цей день йому повинні зателефонувати та можливо необхідно буде виїжджати до батьків когось із керівництва реабілітаційного центру, оскільки близький родич керівника центру поводиться неадекватно, бігає за батьками та погрожує їм ножем, батьки попросили про допомогу. Його син ОСОБА_23 повинен був виїхати, поговорити з цією особою та умовити пройти лікування у реабілітаційному центрі. Зранку наступного дня йому зателефонувала ОСОБА_24 , яка є дружиною ОСОБА_17 , та повідомила, що вночі його сина ОСОБА_25 вбили. Потерпілий характеризує свого сина ОСОБА_23 як відповідальну, спокійну, урівноважену та не конфліктну людину.

Щодо показань, наданих на стадії досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що вперше його допитували того ж дня, коли він дізнався про загибель сина. В подальшому його допитували перед похованням та безпосередньо після поховання сина. В цей час він був дуже розлючений на керівництво реабілітаційного центру, оскільки вважав, що із-за цього центру у нього не стало сина, він був у дуже поганому психологічному стані та міг «наговорити що завгодно».

Під час допиту у суді потерпілий ОСОБА_9 не підтримав надані слідчому на стадії досудового розслідування показання про те, що до реабілітаційного центру «Матері проти наркотики» нібито когось доставляли із застосуванням сили чи утримували там примусово, про такі факти йому нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_14 . 13.06.2018 приблизно о 21 годині ОСОБА_14 забрав її з роботи та вони приїхали додому. Її чоловік працював волонтером у реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків», керівником якого є ОСОБА_17 . В кінці 2016 року її чоловік проходив лікування від наркотичної залежності у цьому реабілітаційному центрі. Під час розмови ОСОБА_14 розповів їй, що керівник центру ОСОБА_17 просить про допомогу, оскільки у нього вдома конфліктна ситуація, його молодший брат зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, поводиться неадекватно, погрожує батькам та вимагає у них грошові кошти. У нічний час її чоловікові зателефонував ОСОБА_17 , він попросив ОСОБА_26 поїхати та поспілкуватись з його молодшим братом, оскільки останній поводиться неадекватно, після чого її чоловік поїхав. Зранку наступного дня від свекра ОСОБА_9 їй стало відомо, що її чоловік вночі загинув.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . Її старший син ОСОБА_27 раніше вживав наркотичні засоби. Протягом 7 - 8 років вони займались його лікуванням. Потім ОСОБА_28 вилікувався та створив власний реабілітаційний центр. Після цього виникли підозри щодо вживання наркотичних засобів молодшим сином ОСОБА_29 , він покинув свою дружину та малолітню дитину, почав проживати з жінкою, яка є набагато старшою за нього. В подальшому вказана жінка також почала скаржитись їм на його неадекватну поведінку. В 2017 році вони з чоловіком поїхали до РФ, їм зателефонував старший син ОСОБА_27 та повідомив, що ОСОБА_30 вживає наркотичні засоби, його необхідно лікувати. Вони з чоловіком погодились на поміщення ОСОБА_31 до реабілітаційного центру. Коли вони повернулись на територію України, то забрали ОСОБА_32 з цього реабілітаційного центру. Пізніше з`ясувалось, що у ОСОБА_31 існує велика заборгованість перед кредитними спілками, оскільки він брав дуже багато кредитів, їм постійно телефонували колектори та погрожували, у зв`язку з чим в їх сім`ї виникали сварки. Для погашення цієї заборгованості вони прийняли рішення про продаж автомобіля Deawoo ЗАЗ, який був зареєстрований на ОСОБА_31 .

13.06.2018 у вечірній час вона повернулась додому де перебував її чоловік ОСОБА_13 у дуже подавленому стані, який та розповів їй, що додому приходив син ОСОБА_30 , забрав документи на автомобіль та сказав, що більше не хоче продавати автомобіль. Приблизно о 19-20 годині вона зателефонувала сину ОСОБА_33 та вони домовились, що необхідно умовити ОСОБА_32 добровільно пройти лікування у реабілітаційному центрі. Потім додому прийшов її син ОСОБА_34 , в цей час між ними розпочалась сварка. Під час сварки ОСОБА_30 почав вимагати у них грошові кошти у сумі 10 000 грн. сьогодні, а також зранку ще 10 000 доларів США, за належну йому частку квартири, в якій вони проживали. На їх пояснення, що таких коштів у них немає, ОСОБА_30 почав вести себе агресивно, погрожував їм, розмовляв на підвищених тонах в нецензурній формі, він погрожував, що продасть всі речі з квартири, спалить квартиру та вони залишаться без житла. Після цього вона зателефонувала сину ОСОБА_33 та сказала йому, що ОСОБА_32 необхідно направити до реабілітаційного центру. Вони із чоловіком у телефонній розмові з ОСОБА_35 підтвердили, що обоє погоджуються на поміщення ОСОБА_32 до реабілітаційного центру. За тиждень до цих подій вони вже розмовляли із ОСОБА_36 про необхідність пройти лікування в реабілітаційному центрі, що було пов`язано з тим, що він продовжував брати нові кредити та заборгованість лише зростала. При цьому, ОСОБА_30 розумів, що його можуть забрати до реабілітаційного центру, оскільки в цей же день він здійснював виклик поліції. На деякий час ОСОБА_30 вийшов із квартири, а коли повернувся додому та побачив, що вдома нікого зі сторонніх осіб немає, він скасував виклик поліції. Потім ОСОБА_30 почав збирати у своїй кімнаті речі та продовжував з ними сваритися. Через деякий час до їх будинку під`їхали хлопці, які приїхали на прохання сина ОСОБА_27 . Її чоловік ОСОБА_13 вийшов їх зустріти та деякий час його не було. Коли вона вийшла у під`їзд та спустилась вниз до вхідних дверей, то побачила, як троє молодих хлопців у під`їзді розмовляють із її чоловіком. Вказані хлопці повинні були поговорити з ОСОБА_36 та вмовити його поїхати в реабілітаційний центр. Після цього вона сказала хлопцям, щоб вони проходили в квартиру та пропустила їх всередину. Хлопцям вона пояснила, що кімната ОСОБА_32 розташована першою від входу ліворуч. Коли хлопці зайшли в квартиру, двері в кімнату ОСОБА_31 були прикриті. Хтось із хлопців відчинив двері, було чути шум та гуркіт від стільця, який впав на підлогу. Коли троє хлопців зайшли в кімнату, ОСОБА_30 почав кричати, щоб вони йшли та він їх не кликав. Хлопці казали ОСОБА_37 , щоб він заспокоївся та просили його поговорити з ними. В цей час вона перебувала в коридорі неподалік від вхідної двері, чоловік знаходився позаду неї. Після цього хтось із хлопців крикнув слово «Окно», вони втрьох різко пройшли далі в кімнату та зникли з поля її зору. Що відбувалось далі в кімнаті вона не бачила, однак чула шум та звуки боротьби, все це відбувалось дуже швидко (протягом секунд). Потім хтось із хлопців вибіг із кімнати та почав кричати, щоб вони дали рушник та викликали швидку медичну допомогу, оскільки у ОСОБА_26 було поранення грудної клітини. Далі ОСОБА_16 по телефону викликав швидку медичну допомогу. Приблизно через 20 хвилин за викликом прибула бригада швидкої медичної допомоги та медичні працівники констатували смерть потерпілого ОСОБА_14 . Через незначний час на місце події приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_8 . 13.06.2018 приблизно о 17 годині він повернувся додому, о 18-19 годині додому прийшов його син ОСОБА_34 , дружини вдома не було. Син прийшов додому для того, щоб забрати ключі та документи від автомобіля, які він йому віддав. Перед цим вони із дружиною вирішили продати автомобіль, який був зареєстрований на ОСОБА_31 , оскільки у нього була велика заборгованість перед кредитними спілками, на суму більше 200 000 грн., їм постійно телефонували колектори та вимагали погашення цієї заборгованості. Ця заборгованість виникла через те, що ОСОБА_34 займався купівлею-продажем в інтернеті криптовалюти. Після цього ОСОБА_34 пішов на стоянку, щоб забрати автомобіль. Приблизно о 20 годині додому повернулась його дружина ОСОБА_12 . Приблизно о 23:00 чи 23:30 син ОСОБА_30 повернувся додому та почав збирати свої речі, оскільки він хотів поїхати до м. Куп`янська. В цей час між ними виникла сварка щодо продажу автомобіля, оскільки ОСОБА_30 не хотів продавати автомобіль. Надалі ОСОБА_34 почав дуже різко висловлювати свої претензії на їх адресу як батьків. Потім ОСОБА_30 попросив дати йому грошові кошти у сумі 10 000 грн., які необхідні для оренди квартири. Далі між ними відбулась сварка, ОСОБА_30 почав погрожувати, що якщо вони не дадуть йому грошові кошти, то він розпродасть речі, які знаходяться у квартирі, також він погрожував спалити квартиру. Дружина була в істериці, вона зателефонувала старшому сину ОСОБА_27 та попросила, щоб він прислав когось із знайомих, щоб вони поговорили з ОСОБА_36 , заспокоїли його та умовили пройти лікування в реабілітаційному центрі. Під час розмови він також попросив сина ОСОБА_27 , щоб приїхали хлопці, які повинні були умовити ОСОБА_32 добровільно пройти лікування в реабілітаційному центрі. При цьому, можливість застосування до ОСОБА_31 фізичної сили вони не обговорювали. В цей час ОСОБА_30 перебував у своїй кімнаті та продовжував збирати свої речі. Приблизно через годину чи півтори години зателефонував син ОСОБА_27 та попросив, щоб він вийшов та відчинив вхідні двері у під`їзд. Далі він вийшов із під`їзду, на вулиці зустрів трьох молодих хлопців та вони разом зайшли у під`їзд. Перебуваючи у під`їзді він сказав хлопцям, що сьогодні нічого не треба робити та попросив відкласти розмову з ОСОБА_36 на інший день, оскільки обстановка загострилась, ОСОБА_30 перебуває в дуже агресивному стані та дуже розлючений. Потім до них в під`їзд вийшла дружина ОСОБА_12 , вона попросила, щоб хлопці заходили в квартиру. Будь-яких речей чи предметів в руках у хлопців не було. Спочатку в квартиру пішли троє хлопців, за ними слідом пішла його дружина та він. Коли вони зайшли в квартиру, двері до кімнати ОСОБА_32 були закритими. Як вважає свідок, ОСОБА_30 встиг підперти вхідні двері до своєї кімнати стільцем зсередини. ОСОБА_38 намагався відкрити двері руками, однак у нього не вийшло, потім він надавив плечем на двері сильніше та двері відчинились. ОСОБА_39 ОСОБА_30 закричав: «Не трогайте меня и не подходите ко мне». В цей час ОСОБА_38 сказав ОСОБА_37 : «Успокойся», хтось із хлопців крикнув слово: «Окно». Що відбувалось в цей момент в кімнаті він не бачив. Потім він підійшов до кімнати та побачив, що всі четверо лежали на дивані, знизу лежав ОСОБА_38 , зверху на ньому лежав ОСОБА_34 , а інші двоє хлопців лежали зверху та утримували руку ОСОБА_32 ззаду. Після цього він побачив у ОСОБА_26 поранення на грудях, на сорочці було видно кров. Яким чином було спричинено ножове поранення потерпілому він не бачив. Після цього вони почали надавати медичну допомогу потерпілому, а ОСОБА_16 викликав швидку медичну допомогу.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні 28.12.2022 свідок ОСОБА_13 пояснив, що безпосередньо перед тим, як до їх квартири приїхали ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , вони з дружиною перебували в квартирі та спілкувались із сином ОСОБА_29 , він був у дуже збудженому стані, висказував свої претензії на їх адресу. Це було безпосередньо перед тим, як він пішов зустрічати хлопців. Коли він зустрів хлопців, він їм сказав, що сьогодні не потрібно йти до ОСОБА_32 , в цей момент по сходам спустилася дружина та запросила хлопців у квартиру. У квартиру жінка зайшла першою, потім за нею зайшли троє хлопців, він йшов слідом за ними. Двері в кімнату ОСОБА_32 були закриті, ОСОБА_38 намагався відкрити їх руками, однак це не вдалось. Після цього ОСОБА_14 придавив двері коліном, сильніше їх штовхнув і вони відкрились. Якби на дверях була встановлена запірна конструкція, то двері б не відкрилися. На двостулкових (двопільних) дверях зсередини замків встановлено не було. Свідок вважає, що двері зсередини були підперті стільцем, оскільки при відкритті дверей він чув звук падіння стільця на підлогу. З моменту, як вказані хлопці зайшли до них в під`їзд, до моменту, як вони зайшли в кімнату ОСОБА_32 , пройшло приблизно 30 секунд. Цього дня вони з дружиною не повідомляли ОСОБА_43 про те, що його можуть забрати до реабілітаційного центру. Насильницьке поміщення ОСОБА_31 до реабілітаційного центру в будь-якому випадку виключалось, фізичної сили до нього ніхто не міг навіть намагатися застосувати. Крім цього, в розмовах перед цим він особисто обіцяв сину ОСОБА_43 , що ніхто насильно його не забере у реабілітаційний центр. В той момент, коли ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 заходили в кімнату ОСОБА_32 , ніяких предметів у них у руках не було.

Свідок ОСОБА_13 зазначив що після того, як відбулось поранення ОСОБА_26 , в їх квартиру заходив ОСОБА_44 , який є керівником реабілітаційного центру на Безлюдівці. Коли ОСОБА_32 витягнули у коридор і він лежав на підлозі, його руки були застебнуті ззаду, однак особисто він не бачив, чим були зафіксовані руки ОСОБА_32 ззаду, кайданок він не бачив. Свідок не бачив, щоб хтось робив ОСОБА_37 укол у руку. Після цих подій у кімнаті він бачив пошкодження дивану, на що звернув увагу експерт-криміналіст при проведенні огляду місця події. До цього дня вказаного пошкодження на дивані не було, схоже було, що пошкодження обшивки дивану було спричинено ножем.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що після перебування ОСОБА_31 в реабілітаційному центрі «Маяк здоров`я» в 2017 році він постійно був у збудженому емоційному стані, побоювався, що його знову можуть забрати до реабілітаційного центру. Він постійно закривався в своїй кімнаті в нічний час, оскільки у нього вже був досвід, коли його в нічний час забрали з квартири. При цьому ОСОБА_34 не розповідав йому про те, щоб в 2017 році його насильно помістили до реабілітаційного центру, про застосування кайданок він також нічого не розказував. Без згоди батьків у 2017 році ОСОБА_34 не міг самостійно покинути цей реабілітаційний центр.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що з літа 2017 року в їх сім`ї розпочались конфлікти та сварки між його молодшим братом ОСОБА_29 та батьками. Це було пов`язано з тим, що його брат почав вживати психотропні речовини. В 2017 році ОСОБА_34 лікувався два тижні у реабілітаційному центрі «Маяк здоров`я», який розташований в смт. Безлюдівка, директором якого є ОСОБА_20 . Після повернення батьків на територію України він разом із батьками провідував брата в реабілітаційному центрі. Через декілька днів батько, після розмов із ОСОБА_36 , повірив йому, що він не є наркозалежною особою, та забрав його з реабілітаційного центру достроково. Хоча, керівник реабілітаційного центру ОСОБА_20 наполягав на тому, що необхідно продовжити реабілітацію.

13.06.2018 у вечірній час йому зателефонувала мати - ОСОБА_12 та повідомила, що до них додому приїхав ОСОБА_34 , він перебуває в неадекватному стані, влаштував сварку, вимагає у них грошові кошти та збирається забрати автомобіль. Вони із матір`ю домовились, що якщо ситуація буде серйозною, вона йому зателефонує. Приблизно о 24 годині йому повторно зателефонувала мати, вона перебувала в істериці та сказала, що ОСОБА_30 повернувся додому, вимагає у них грошові кошти - 10000 доларів США, інакше,- погрожує спалити квартиру. Зі слів матері він зрозумів, що ситуація критична, вона просила про допомогу. Під час розмови батько також підтвердив, що є необхідність у тому, щоб хтось приїхав та поговорив із ОСОБА_36 . При цьому, батьки знали про те, що ОСОБА_34 вживає наркотичні засоби. Приблизно о 01 годині ночі він зателефонував та попросив своїх знайомих ОСОБА_45 та ОСОБА_26 , щоб вони приїхали, поговорили та заспокоїли його брата. Приблизно о 01:30 годині йому зателефонував ОСОБА_46 та повідомив, що ОСОБА_34 ножем вбив ОСОБА_26 . Коли він приїхав до квартири батьків, в кімнаті на підлозі лежав ОСОБА_38 , а ОСОБА_34 знаходився в кайданках у ванній кімнаті. У квартирі в цей час вже перебували працівники поліції. ОСОБА_34 перебував у стані наркотичного сп`яніння, що було викликано вживанням психотропних речовин.

Під час допиту у судовому засіданні 16.07.2019 свідок ОСОБА_17 пояснив, що дійсно дзвонив керівнику центру «Маяк здоров`я» ОСОБА_20 , однак вони не обговорювали з батьками питання про повторне поміщення ОСОБА_32 на лікування до реабілітаційного центру. Можливість застосування відносно ОСОБА_31 фізичного насильства взагалі виключалась, оскільки він був його молодшим братом. Тієї ночі ОСОБА_20 не приїжджав у квартиру до його батьків.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні 28.12.2022 свідок ОСОБА_17 пояснив, що в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_4 йому зателефонувала мати та повідомила, що ОСОБА_34 влаштував сварку, вимагає у них велику суму коштів - 10000 доларів США, погрожував підпалити квартиру, мати плакала і просила про допомогу, у зв`язку з чим він звернувся про допомогу до ОСОБА_20 та своїх знайомих. Батьки сприймали погрози ОСОБА_32 як реальні. Метою приїзду ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у квартиру батьків було те, що вказані особи повинні були просто поспілкуватись з його братом та умовити його пройти лікування в реабілітаційному центрі. ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 раніше також були наркозалежними особами, вони мають успішний досвід лікування та мають «досвід тверезості», вказані особи особистим прикладом мали показати, що є можливість кинути наркотики. В присутності батьків вони мали умовити ОСОБА_31 пройти лікування в реабілітаційному центрі від наркотичної залежності. Він не обговорював із батьками питання про примусове поміщення ОСОБА_31 до реабілітаційного центру всупереч його волі. Будь-яких предметів чи кайданок у ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 із собою не було. Застосування фізичної сили до ОСОБА_31 було категорично заборонено та вони б такого не робили. Також на квартиру батьків цієї ночі мав приїхати керівник реабілітаційного центру «Маяк здоров`я» ОСОБА_20 , з яким вони домовились, що у разі згоди ОСОБА_32 він буде проходити реабілітацію в реабілітаційному центрі «Маяк здоров`я», який є кращим реабілітаційним центром у Харківській області. Тієї ночі ОСОБА_20 дійсно заходив у квартиру його батьків, він побачив, що відбулась трагедія, після чого зателефонував йому та повідомив про смерть ОСОБА_26 . Приблизно через 40 хвилин - 1 годину після дзвінка ОСОБА_20 він сам приїхав на квартиру батьків. Коли він приїхав, на місці вже були працівники поліції, його брат ОСОБА_34 перебував у ванній кімнаті, на ньому були одягнуті кайданки, він був в агресивному стані, кричав образи на його адресу, батьків, співробітників реабілітаційного центру, працівників поліції та лікарів. В цей час ОСОБА_30 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Коли він перебував у квартирі, то в кімнаті ОСОБА_31 він бачив поломаний стілець, на вхідних дверях у кімнату замка не було, запірний пристрій (механізм для запирання дверей зсередини) в кімнаті він не бачив.

Щодо можливості виклику поліції для врегулювання конфлікту, свідок ОСОБА_17 зазначив, що поліцію викликати не було жодного сенсу, оскільки батьки не писали б заяву на його брата ОСОБА_31 , а після того, як поліція поїде, зі сторони ОСОБА_32 продовжувались би сварки і його поведінка не змінилась би. Єдиною можливістю допомогти ОСОБА_8 кинути наркотики була реабілітація, інших механізмів немає. В цей період часу його брат ОСОБА_8 був наркозалежною особою, він вживав психотропні речовини, його поведінка була неадекватною, було безсоння, параноя, йому здавалося, що за ним постійно слідкують. Із ОСОБА_29 вони перед цим обговорювали питання поміщення його до реабілітаційного центру.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_20 пояснив, що на теперішній час він працює керівником реабілітаційного центру «Маяк здоров`я», який з 2018 року розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Рай-Оленівка, вул. Марини Цвєтаєвої, 17. До цього зазначений реабілітаційний центр був розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул. Молодіжна, 14. В 2017 році до нього звертався ОСОБА_17 та повідомив, що в його брата є проблеми з наркотичною залежністю, він вживав психоактивні речовини - «солі», однак звертатися до державних установ вони не хотіли, оскільки це пов`язано з постановкою особи на диспансерний облік. ОСОБА_34 проходив реабілітацію в його центрі менше двох тижнів. Було встановлено, що ОСОБА_34 приймав препарати амфетамінового ряду - PVP («солі»), у нього була «параноя», йому здавалось, що за ним постійно слідкують працівники поліції та інших правоохоронних органів. В подальшому до реабілітаційного центру приїхав батько ОСОБА_31 та забрав його додому, не закінчивши реабілітацію, хоча він рекомендував продовження реабілітації. Будь-яка документація та договір на реабілітацію, який був укладений із ОСОБА_29 , на теперішній час не збереглися, оскільки вони зберігаються лише три роки. ОСОБА_34 до їх реабілітаційного центру звернувся самостійно та це було його добровільним рішенням, будь-якого примусу щодо нього не вчиняли.

13.06.2018 у нічний час йому зателефонував ОСОБА_28 та сказав, що з братом знову серйозні проблеми, брат перебуває в «наркотичному психозі», він попросив приїхати до них додому та поспілкуватись з ОСОБА_36 , оскільки в квартирі перебувають батьки та він переживає за життя батьків через поведінку ОСОБА_32 . Необхідність спілкування з ОСОБА_36 була викликана тим, що він ( ОСОБА_20 ) має освіту психолога, він мав поспілкуватись з ОСОБА_36 та психологічно заспокоїти його, оскільки знав його раніше. Приблизно через 40 хвилин він приїхав до квартири, де проживають батьки ОСОБА_50 . В під`їзді він побачив трьох хлопців, це були ОСОБА_46 , двоє хлопців та ім`я ОСОБА_23 та ОСОБА_51 , більше в під`їзді нікого не було. Зі слів хлопців йому стало відомо, що до них виходила мати та просила їх піднятись в квартиру, щоб поспілкуватися з ОСОБА_29 , однак вони не наважувалися йти. Будь-яких предметів у хлопців у руках не було. Потім хлопці пішли у квартиру, він пішов слідом за ними з інтервалом приблизно через 10-15 секунд, оскільки не наважувався туди йти. Коли він підійшов до квартири, двері в квартиру були відкриті, він побачив у кімнаті ОСОБА_52 , який утримував ОСОБА_31 на підлозі та вони боролись. Позаду них у кімнаті він побачив на підлозі ОСОБА_26 , який лежав на спині, на одягнутій на ньому білій сорочці було видно кров, а над ним знаходився ОСОБА_46 . Чи перебували в цей момент батьки у квартирі він не пам`ятає. Після цього він сказав, що необхідно викликати поліцію та пішов із квартири. Під час його перебування в квартирі на ОСОБА_31 кайданки ніхто не одягав, будь-яких ін`єкцій ОСОБА_43 він не робив. Після цього він зателефонував ОСОБА_33 та повідомив, що трапилось у квартирі.

13.06.2018 вони з ОСОБА_35 чи його батьками не обговорювали питання про поміщення ОСОБА_31 в його реабілітаційний центр «Маяк здоров`я», питання щодо примусового поміщення ОСОБА_32 до реабілітаційного центру також не обговорювалось. Крім цього, в тому стані «наркотичного психозу», в якому перебував ОСОБА_34 в той час, він би і не погодився взяти його на реабілітацію.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, він працює волонтером у реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків», директором якого є ОСОБА_17 . 13.06.2018 у вечірній час він гуляв разом із ОСОБА_53 в центрі міста Харкова, йому зателефонував ОСОБА_17 та попросив поїхати за місцем проживання його батьків, з метою поспілкуватися із його рідним братом, який влаштував вдома сварку з батьками, поводиться дуже неадекватно та погрожує спалити квартиру. Після опівночі він разом із ОСОБА_54 та ОСОБА_53 приїхали до вказаного будинку, де біля під`їзду їх зустрів батько. Зі слів батька їм стало відомо, що ОСОБА_34 поводиться неадекватно, влаштував сварку та вимагає у батьків грошові кошти, погрожує спалити квартиру. Далі батько провів їх у квартиру на другому поверсі. При вході в квартиру вони побачили матір, яка також запросила їх в квартиру. Було видно, що батьки були дуже налякані, вони попросили поспілкуватись із ОСОБА_36 . Двері в кімнату були відчинені, першим у кімнату зайшов ОСОБА_38 , потім зайшов він, слідом за ним зайшов ОСОБА_55 . В цей час ОСОБА_34 перебував у кімнаті, він стояв поблизу вікна, кричав та виражався нецензурною лайкою, обвинувачував у чомусь батьків та кричав, що спалить квартиру. Далі ОСОБА_34 почав кричати та запитувати хто вони такі, він був дуже агресивно налаштованим. Батьки в цей час стояли позаду них в коридорі і ОСОБА_30 бачив батьків у квартирі. Вони намагалися заспокоїти ОСОБА_31 , просили його сісти та просто поспілкуватися з ними. Після цього ОСОБА_34 дістав із карману одягнутих на нього штанів розкладний ніж «метелик», який тримав у правій руці. Будь-яких активних дій чи фізичної сили по відношенню до нього вони не застосовували. Все це відбувалося дуже швидко, протягом 30 секунд. Далі ОСОБА_38 зробив один крок в сторону ОСОБА_31 , який в цей момент, тримаючи ніж в правій руці, зробив один чи два кроки назустріч ОСОБА_56 , після чого вони зблизились та вдвох впали на диван. ОСОБА_34 знаходився зверху ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що сам механізм та спосіб нанесення удару ножем він не бачив, скоріш за все спочатку був удар, а потім падіння на диван. Потім він побачив поранення у ОСОБА_26 на грудній клітині в області серця. До моменту удару в приміщенні квартири вони знаходилися не більше 1 - 2 хвилин. Далі він разом із ОСОБА_57 стягнули ОСОБА_31 із потерпілого, ОСОБА_42 утримував ОСОБА_31 , а він намагався надати ОСОБА_56 медичну допомогу та зупинити кровотечу. По телефону він викликав швидку медичну допомогу, яка приїхала за викликом приблизно через 10 - 15 хвилин. Приблизно через 15 хвилин медичні працівники констатували смерть потерпілого ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що він раніше проходив реабілітацію від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». Влітку 2018 року приблизно о 23 годині він разом із ОСОБА_58 гуляли в центрі міста Харкова, приблизно через 20 - 30 хвилин до них приїхав ОСОБА_38 . Потім ОСОБА_56 зателефонував ОСОБА_28 , який попросив їх приїхати додому до його батьків, де відбувається конфлікт між його братом та батьками. Він пояснив, що його молодший брат перебуває в неадекватному стані, вимагає у батьків грошові кошти, погрожує їм ножем та погрожує спалити квартиру. ОСОБА_17 попросив поїхати та заспокоїти його брата. Далі вони втрьох на автомобілі BMW, який належав ОСОБА_56 , поїхали до будинку, де проживають батьки ОСОБА_17 . Потім на вулицю вийшов батько, він відкрив їм вхідні двері та пропустив у під`їзд, де коротко розповів, що ОСОБА_30 знаходиться в неадекватному стані, кричить та погрожує розправою, якщо вони не дадуть йому грошові кошти. Після цього батько провів їх у квартиру. В квартирі також знаходилася мати, яка вказала на кімнату ОСОБА_32 та просила їх про допомогу. Першим у кімнату зайшов ОСОБА_38 , далі ОСОБА_46 , потім у кімнату зайшов він. Коли вони зайшли в кімнату ОСОБА_34 почав метушитись зі сторони в сторону, далі він дістав із кармана штанів розкладний ніж «метелик», взяв його в праву руку та сказав їм, щоб вони уходили. Батьки в цей час перебували позаду них у коридорі та ОСОБА_30 їх бачив. В цей час мати кричала ОСОБА_37 , щоб він заспокоївся. Вони не намагались спричинити ОСОБА_43 тілесні ушкодження та будь-якої загрози для нього не створювали. ОСОБА_38 намагався заспокоїти ОСОБА_32 та просив його покласти ніж, щоб вони спокійно поговорили. Коли ОСОБА_38 почав наближатись до ОСОБА_31 та намагався його заспокоїти, ОСОБА_30 зробив крок у його напрямку та наніс удар правою рукою в груди, ОСОБА_38 схватив його за плечі та вони вдвох впали на диван. Потім вони схопили ОСОБА_31 та стягнули його з потерпілого. Від моменту їх заходу в квартиру, до моменту нанесення ножового поранення потерпілому, пройшло 1,5 - 2 хвилини. Далі ОСОБА_38 став на коліна, на його сорочці була пляма крові. Після цього він утримував ОСОБА_31 на підлозі, а ОСОБА_40 викликав швидку медичну допомогу. Бригада швидкої медичної допомоги прибула приблизно через 10 хвилин. Після цього вони із ОСОБА_16 вивели ОСОБА_31 в іншу кімнату, де утримували його до приїзду працівників поліції. В цей час ОСОБА_34 перебував із явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_59 у судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області. Він у складі екіпажу разом з інспектором поліції ОСОБА_60 здійснювали виїзд за викликом на АДРЕСА_7. Коли вони зайшли в квартиру, то побачили, що зліва в кімнаті на підлозі лежав потерпілий, якому працівники швидкої медичної допомоги надавали необхідну допомогу. В дальній кімнаті лежав ОСОБА_8 , якого на підлозі утримували двоє чоловіків. З пояснень присутніх було встановлено, що ОСОБА_8 наніс удар ножем у груди третьому чоловіку. З пояснень батьків було встановлено, що вказаних трьох чоловіків вони самостійно впустили у квартиру. Після цього вони, ОСОБА_59 і ОСОБА_61 , застосувати до ОСОБА_8 кайданки та він був затриманим до приїзду слідчо-оперативної групи. Приблизно через 20 хвилин медичні працівники повідомили, що потерпілий помер. Після цього вони доставили ОСОБА_8 до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.

Свідок ОСОБА_61 у судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області. Під час патрулювання їм надійшов виклик, коли вони прибули за адресою та зайшли в квартиру, там вже були працівники медичної допомоги, які реанімували потерпілого. В іншій кімнаті знаходився ОСОБА_8 , якого хтось утримував. В квартирі перебували батьки обвинуваченого. У ОСОБА_8 були явні ознаки наркотичного сп`яніння. Зі слів присутніх у квартирі осіб було встановлено, що ОСОБА_8 вдарив ножем потерпілого. Після цього вони застосувати до ОСОБА_8 кайданки, викликали на місце слідчо-оперативну групу, а потім доставили його до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.

Свідок ОСОБА_62 у судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем швидкої невідкладної медичної допомоги. Влітку 2018 року вона в складі бригади швидкої медичної допомоги виїжджала за викликом у квартиру, де на підлозі лажав молодий хлопець із пораненням грудей. Вони відразу розпочали реанімаційні заходи, які тривали більше 30 хвилин, однак спасти потерпілого не вдалося та було констатовано біологічну смерть. Після цього вони здійснили повідомлення до служби «102» і на місце події прибули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_63 у судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Влітку 2018 року після опівночі він чув шум та гучні розмови в квартирі, що розташована поверхом вище над його квартирою. Приблизно о 04 годині до нього звернулися співробітники поліції та попросили бути присутнім понятим про огляді місця події в квартирі АДРЕСА_4 . В першій житловій кімнаті було виявлено труп чоловіка, який лежав на підлозі. Під час огляду працівники поліції на місці події вилучали мобільний телефон, лезо від поломаного ножа. Речі та предмети, які вилучалися під час огляду, опечатували у конверти та вони як поняті ставили свої підписи. Після цього на вулиці працівниками поліції було проведено огляд автомобіля BMW.

Свідок ОСОБА_64 у судовому засіданні пояснив, що він проживає в квартирі АДРЕСА_5 . В той день сварок чи шуму в сусідніх квартирах він не чув, за обставинами справи будь-яких відомостей не знає.

Допитана у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_21 пояснила, що протягом 2016 - 2018 років вона проживала цивільним шлюбом із ОСОБА_29 . В липні 2017 року вона приїхала до м. Харкова до своєї доньки, щоб допомогти їй доглядати за малолітньою дитиною. В цей час ОСОБА_34 протягом тижня проживав у квартирі батьків, які поїхали до родичів у РФ. Коли вони ночували в цій квартирі, посеред ночі в квартиру зайшли троє чи четверо чоловіків, які примусово вивели ОСОБА_31 з квартири та вивезли його в невідомому напрямку. Коли вона вийшла в коридор, то побачила там ОСОБА_50 та його дружину ОСОБА_65 , які їй пояснили, що ОСОБА_32 необхідно направити в реабілітаційний центр для лікування від наркотичної залежності. Разом із цим, вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_30 вживав наркотичні засоби чи поводився неадекватно. Після повернення батьків на територію України вона зателефонувала матері ОСОБА_32 та їй стало відомо, що рішення про направлення ОСОБА_32 на лікування до реабілітаційного центру прийняв самостійно ОСОБА_27 . Через деякий час батько поїхав до реабілітаційного центру та забрав ОСОБА_32 додому. В подальшому ОСОБА_34 розповідав їй, що в реабілітаційному центрі йому нічого не робили, а просто його примусово утримували там, хоча він не є наркозалежною особою. Після цього ОСОБА_30 почав дуже сильно нервувати та боявся, що його знову можуть направити до реабілітаційного центру. Йому весь час вважалося, що за ним слідкують друзі ОСОБА_27 , він боявся ночувати вдома у квартирі батьків, а коли ночував там, то закривав двері до своєї кімнати на засови.

Також свідок ОСОБА_21 пояснила, що на початку червня 2018 року вона спілкувалась по телефону з матір`ю ОСОБА_31 , яка їй розповіла, що вони прийняли рішення про направлення ОСОБА_32 на лікування до реабілітаційного центру. Вона відразу зателефонувала ОСОБА_37 та попередила його про це. Через деякий час ОСОБА_34 поїхав до м. Харкова, щоб купити запчастини на ринку ОСОБА_66 та забрати із квартири батьків належні йому речі. В телефонній розмові із ОСОБА_36 їй стало відомо, що він залишається ночувати вдома у батьків. В нічний час, приблизно о 02 годині, їй зателефонував батько та повідомив, що у них виникла сварка із ОСОБА_36 , після чого мати зателефонувала ОСОБА_33 та попросила, щоб приїхали його знайомі та допомогли забрати ОСОБА_32 в реабілітаційний центр. В нічний час до них додому приїхали молоді хлопці, знайомі ОСОБА_27 , в кімнаті виникла сварка, хлопці заламали ОСОБА_37 руки, та, в ході сварки, було спричинено ножове поранення одному із хлопців.

Свідок ОСОБА_67 у судовому засіданні пояснила, що з 04.04.2018 по 2019 рік вона проходила реабілітацію та ресоціалізацію в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». В цей час у центрі перебували приблизно 19 осіб, які звернулися до центру добровільно, для подолання наркотичної залежності. ОСОБА_38 та ОСОБА_46 були волонтерами реабілітаційного центру, в цьому ж центрі проходив реабілітацію ОСОБА_55 . У зазначений період часу будь-яких скарг чи конфліктів щодо незаконного утримання чи застосування фізичного насильства до реабілітантів не було.

Свідок ОСОБА_68 , допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, пояснив, що в січні 2018 року ОСОБА_38 , ОСОБА_46 та ще двоє осіб прибули за місцем його проживання, застосували до нього фізичну силу та примусово його забрали до реабілітаційного центру. З 13.01.2018 по 09.07.2018 він проходив лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». Вказаний реабілітаційний центр він не мав права покидати, приміщення будинку, де розташований центр, було з гратами на вікнах, тому добровільно покинути вказаний реабілітаційний центр реабілітанти не мали можливості. ОСОБА_40 та ОСОБА_41 були консультантами в цьому центрі, вони часто разом із ОСОБА_69 виїжджали для доставки наркозалежних осіб до центру. Під час його перебування у центрі четверо осіб примусово доставили до реабілітаційного центру. 13.06.2018 приблизно о 19 - 20 годині ОСОБА_40 та ОСОБА_41 мали кудись поїхати, щоб забрати якогось чоловіка в реабілітаційний центр, у разі необхідності, вони мали застосовувати силу, у зв`язку з чим мало їхати три особи. ОСОБА_40 та ОСОБА_41 пропонували йому поїхати разом із ними, однак він відмовився, оскільки було пізно та він вже спав. Замість нього того дня поїхав ОСОБА_55 . Наступного дня від ОСОБА_70 йому стало відомо, що коли вони приїхали на адресу, щоб забрати якогось чоловіка до реабілітаційного центру, в момент боротьби цей чоловік спричинив ножове поранення ОСОБА_56 , внаслідок чого останній помер.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілих та свідків матеріали кримінального провадження не містять.

Доводи сторони захисту про те, що показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 весь час мінялись і «підлаштовувались» під ситуацію - є безпідставними, оскільки в апеляційних скаргах з цього приводу не наведено жодних конкретних даних.

Як слідує із матеріалів провадження під час допитів у суді першої інстанції зазначені свідки доповнювали раніше надані ними показання, конкретизуючи свої відповіді щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження.

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги доводи сторони захисту про наявність протиріч у показах свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про те, що суд першої інстанції повинен був у судовому засіданні дослідити показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які містяться в протоколах їх допитів на стадії досудового розслідування та врахувати їх як докази,- позбавленні підґрунтя, оскільки передбаченні для цього кримінальним процесуальним законом випадки - відсутні.

Стороною захисту у скаргах не наведено жодних обґрунтувань необхідності додаткового допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , зокрема не зазначено для з`ясування чи встановлення яких саме обставин провадження, які могли бути їм відомі та мають істотне значення для розгляду кримінального провадження необхідно було їх допитати.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджено сукупністю належним чином досліджених у судовому засіданні наступних доказів.

Так, протоколом огляду місця події та трупу від 14.06.2018, який проведено в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується, що в спальній кімнаті № 1 (перша кімната ліворуч від входу по коридору) виявлено труп ОСОБА_14 , 1992 року народження. На трупі на грудях зліва у проекції 3-го міжребер`я виявлена рана неправильної веретено-побідної форми. В ході огляду диван, що знаходиться у дальньому правому куті кімнати, було висунуто до центру кімнати та на підлозі виявлено фрагмент ножа (метелик), який пошкоджено та складається з клинка та однієї із закриваючих його частин, друга частина зазначеного ножа знаходиться на відстані 65 см від основної частини. На клинку ножа та на обох частинах рукоятки маються нашарування рідини бурого кольору. Загальна довжина ножа складає 21,5 см, довжина клинкової частини 97 мм, ширина клинка в найширшій частині складає 15 мм. В ході огляду дивану на спинці по середині мається отвір з різано-рваними краями довжиною 4,5 см, розташований під кутом 45°. Отвір виконаний таким чином, що пошкоджено обшивку дивану, далі поролоновий прошарок та лист ДВП. На ковдрі, якою був застелений диван у місці розташування отвору обшивки дивану мається різано-рване пошкодження ковдри довжиною 21 см.

Під час проведення огляду місця події 14.06.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені наступні предмети: фрагмент бинта з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з підлоги з кімнати № 1; ніж складний «метелик» зі слідами РБК з підлоги у кімнаті № 1; фрагмент бинта з нашаруванням РБК з підлоги кімнати № 1; футболка сірого кольору зі слідами РБК з підлоги біля голови трупу в кімнаті № 1; рушник помаранчевого кольору зі слідами РБК з підлоги біля комоду у кімнаті № 1; два складні ножі без нашарування із шухляди столу у кімнаті № 1; пачка цигарок «Parliament» з цигарками у кількості 12 штук; блокнот бронзового кольору; мобільний телефон «Nokia» з кімнати № 1; чотири кухонні ножі та ножиці з кухні; мобільний телефон «Huawei», обручка та годинник з кімнати № 1(к.п. т. 1 арк. 14-25).

Постановою старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_71 від 14.06.2018 вищевказані речі та предмети, вилучені під час проведення огляду місця події в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (к.п. т. 1 арк. 58-62).

Огляд місця події проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_12 від 14.06.2018, яка є одним із співвласників квартири, тобто огляд житла проведено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 233 КПК України (к.п. т. 1 арк. 13).

Крім цього, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.06.2018 по справі № 639/3105/18 (провадження № 1-кс/639/1478/18) надано дозвіл на проведення огляду місця події - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (к.п. т. 1 арк. 136).

Протоколом огляду місця події від 14.06.2018 підтверджується, що слідчим проведено огляд автомобіля BMW E39, номерний знак Литви НОМЕР_1 , який припаркований на проїзній частині двору будинку АДРЕСА_6 , під час проведення якого вилучено шкіряну барсетку з паспортом на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інші документи, а також ключі від цього автомобіля (к.п. т. 1 арк. 45).

Протоколом затримання особи від 14.06.2018 підтверджується, що 14 червня 2018 року о 01:29 ОСОБА_8 був фактично затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (к.п. т. 1 арк. 189-192).

Висновком експерта ХОБСМЕ № 10-12/1737-ДМ/18 від 26.07.2018 (к.п. т. 1 арк. 128-131) підтверджується, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 встановлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця.

Це пошкодження ускладнилось тампонадою серцевої сумки кров`ю, що стало безпосередньою причиною смерті, між проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки та настанням смерті є причинний зв`язок.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітки утворилось незадовго до настання смерті від дії однобічно гострого, гострокінцевого, плаского клинка колюче-ріжучого знаряддя із «П» подібним поперечним січенням обушка з добре вираженими ребрами, при зануренні клинка в тіло з упором на обушок, про що свідчить наявність додаткового розрізу у «П»-подібного кінця ушкодження.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.3.й.о, 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Рановий канал починається раною на передній поверхні грудної клітки зліва у верхній третині, на 12 см вліво від умовно середньої лінії грудної клітки і на 8 см вище лівого соска, далі проходить спереду назад і кілька зверху вниз по відношенню до поздовжньої вісі тіла, далі проходить через 3-е міжребер`я, і закінчується в порожнині серцевої сорочки, в товщі передньої стінки лівого шлуночка серця в середній третині і має довжину приблизно 10-13 см.

Враховуючи дані з протоколу огляду трупа на місці події, треба вважати, що смерть ОСОБА_14 настала приблизно за 1,5-2 години до початку дослідження трупних плям та температури у прямій кишці (04:03, 04:06), на місці події.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа гр-на ОСОБА_14 етиловий, метиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоамиловий спирти не виявлені.

Кров від трупа гр-на ОСОБА_14 відноситься до групи АВ.

Яких-небудь інших ушкоджень при судово-медичній експертизі трупу не виявлено.

Листом ХОБСМЕ від 27.07.2018 на адресу Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області направлено висновок експерта № 10-12/1737-ДМ/18 від 26.07.2018, разом із одягом загиблого ОСОБА_14 (к.п. т. 1 арк. 127).

Згідно даним протоколу огляду предмету від 06.08.2018, слідчим проведено огляд речей загиблого ОСОБА_14 , зокрема: сорочки із бавовняного трикотажу білого кольору, з нашаруванням бурого кольору, схожим на кров. По передній поверхні у верхній третині сорочки мається наскрізне пошкодження тканини з нерівними місцями з разволокненими краями, загостреними кінцями розмірами 4х0,3см (к.п. т. 2 арк. 60).

Постановою старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_71 від 06.08.2018 речі (одяг) загиблого ОСОБА_14 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (к.п. т. 2 арк. 61).

Висновком експерта ХОБСМЕ № 17-257-МК/18 від 23.08.2018 (к. п. т. 2 арк. 120-122) підтверджується, що виявлене пошкодження на сороці має відповідне за локалізацією поранення на тілі постраждалого, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва. Ця рана і пошкодження сорочки утворюють між собою єдиний колото-різаний канал. Пошкодження одягу та поранення тіла могли бути спричинені від дії наданого на експертизу ножа.

Висновком експерта ХОБСМЕ № 14/1329-Дм/18 від 05.07.2018, № 14/1330-Дм/18 від 07.07.2018, № 14/1328-Дм/18 від 05.07.2018 підтверджується, що на рушникові помаранчевого кольору, на фрагменті марлевого бинту зі змивом з підлоги кімнати, на футболці чоловічій, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від гр-на ОСОБА_14 не виключається (к.п. т. 2 арк. 25-26, 30-31, 33-34).

Висновком експерта ХОБСМЕ 15/№606-Дм/2018 від 12.07.2018 підтверджується, що при дослідженні ножу-метелика, на клинку на рукояті, знайдені змішані сліди крові та поту, які можуть походити від людини з групою крові АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_14 (к.п. т. 2 арк. 40-46).

Під час судового розгляду, судом першої інстанції, досліджено інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, яка була отримана на підставі ухвал слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Харкова від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар».

Так, свідок ОСОБА_17 користувався телефонними номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (к.п. т. 1 арк. 68).

При дослідженні інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг щодо абонента з номером НОМЕР_4 (належить матері обвинуваченого - ОСОБА_12 ), отриманої в ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1862/18 (к.п. т. 2 арк. 52), встановлено:

- 13.06.2018 о 19:15:01 був вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_3 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 477 секунд (7 хв 57 сек);

- ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:26:23 був вхідний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_3 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 37 секунди.

З показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_17 встановлено, що саме під час розмови 13.06.2018 близько 19 години вони перший раз обговорювали конфлікт, який відбувся цього дня із ОСОБА_29 , а також обговорювали необхідність його лікування в реабілітаційному центрі.

Під час телефонної розмови ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:26:23 мати попросила сина ОСОБА_50 , щоб він допоміг заспокоїти ОСОБА_31 , оскільки останній погрожує їм, погрожує спалити квартиру та вимагає грошові кошти.

При дослідженні інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг за номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1863/18 (к.п. т. 2 арк. 68), встановлено:

- ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:27:37 був зв`язок з номером телефону НОМЕР_5 (належить ОСОБА_14 ), тривалість розмови 41 секунда;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:28:41 був зв`язок з номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_16 ), тривалість розмови 41 секунда;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00:30:54 був зв`язок з номером телефону НОМЕР_7 (належить ОСОБА_20 ), тривалість розмови 56 секунд.

З показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що саме в цей час, після розмови з матір`ю, він зателефонував ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , з проханням, щоб вони приїхали до квартири його батьків, заспокоїли його молодшого брата, поспілкувалися із ним та вмовили його пройти лікування у реабілітаційному центрі.

При дослідженні інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених через LАС-10040 CID-22689 (базова станція ПрАТ «ВФ Україна», розташована за адресою: м. Харків, вул. Петра Болбочана, 2), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1860/18 (к.п. т. 2 арк. 67), встановлено:

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:07:14 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_7 (належить ОСОБА_20 ) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 46 секунд;

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:08:21 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_16 ) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 17 секунд;

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:10:31 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_16 ) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 13 секунд;

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:23:18 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_16 ) та номером служби «103», коли ОСОБА_16 здійснював виклик швидкої медичної допомоги.

При дослідженні інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених через LАС-10040 CID-61386 (базова станція ПрАТ «ВФ Україна» розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 140А), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1860/18 (к.п. т. 2 арк. 67), встановлено:

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:12:30 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_8 (належить ОСОБА_13 ) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 14 секунд. З показань свідків встановлено, що саме в цей час ОСОБА_17 телефонував батьку ОСОБА_13 , щоб він відкрив хлопцям вхідні двері в під`їзд;

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:16:16 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_16 ) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_17 ), тривалість розмови 51 секунда;

-ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:22:42 та 01:23:16 був зв`язок між номером телефону НОМЕР_8 (належить ОСОБА_13 ) та номером служби «103», коли ОСОБА_13 намагався здійснити виклик швидкої медичної допомоги, однак з показань свідка - йому це не вдалося.

Таким чином, дослідженою інформацією про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних мереж, у сукупності із показами допитаних у судовому засіданні свідків та потерпілих, спростовуються доводи сторони захисту про відсутність наміру у ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 поговорити з ОСОБА_8 та вмовити останнього добровільно пройти курс лікування.

Протоколом слідчого експерименту від 16.07.2018 та відеозаписом слідчої дії підтверджується, що підозрюваний ОСОБА_8 відтворив обставини події та показав механізм спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_14 (к.п. т. 2 арк. 95-103).

Під час проведення слідчого експерименту на місці події за участю підозрюваного ОСОБА_8 встановлено, що він перебував у своїй кімнаті та збирав речі, батьки перебували разом із ним. Він побачив, як батько відкрив вхідні двері, далі він запитав: «Что вы делаете?», і відійшов у свою кімнату та закрив двері. До нього в кімнату зайшло троє чоловіків, які пішли на нього, вони нічого йому не казали та діалогу з ними не було. З лівої сторони знаходився хлопець, який потім загинув. Посеред кімнати стояв стілець, і хтось із трьох хлопців почав рухати стілець в його сторону. Далі той із хлопців, що був крайнім, схватив його за праву руку, а той, що був посередині, ударив його кулаком по голові (за лівим вухом). Праву руку йому тримали двоє чоловіків і намагались викрутити її назад, а потерпілий намагався схопити його за ліву руку, однак у нього це не вийшло. В цей момент він фізично чинив їм опір. Під час боротьби він взяв ніж, який лежав на дивані серед його речей. Коли вони втрьох його зажали, то він своєю масою штовхнув всіх трьох вперед, від чого потерпілий впав на диван. Після цього двоє чоловіків тримали його за праву руку та заламували руку назад, а він впав зверху на потерпілого, тримаючи ніж в лівій руці. В момент падіння ніж він тримав прямо від себе, в лівій руці, клинком в сторону загиблого, упав з ним на диван (рука зігнута в ліктьовому суглобі приблизно на 90 градусів, при падінні рука знаходилась притиснутою корпусом, а клинок ножа біля, нижче соска лівої груді на рівні сонячного сплетіння), і йому здалось, що він попав у ділянку грудної клітини. Після падіння з ножем він одразу відпустив ручку ножа. Після цього його повалили на підлогу, почали душити та продовжили бити.

Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 зазначив, що через скляні двері він побачив тінь, після чого відрив двері та побачив, що стоять хлопці, далі він закрив двері і відійшов до вікна. На той момент він не знав звідки взялись ці хлопці та хто вони такі. Ніж він схватив в момент боротьби. Все відбувалось дуже швидко, можливо він відмахувався ножем. Хлопці бачили, що у нього в руці ніж, тому один із них хотів схопити його за руку. Ножове поранення потерпілому він спричинив неумисно, з метою своєї оборони. В руках у цих хлопців нічого не було, вони перебували в агресивному стані, прямо йшли на нього. Пошкодження на дивані та покривалі він бачить вперше, до вказаних подій їх не було.

Після відтворення відеозапису слідчого експерименту під час судового засідання у суді першої інстанції 04.05.2020 обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що в той час він побачив тіні в коридорі, підійшов, відкрив двері та побачив трьох незнайомих людей, далі він закрив двері та відійшов назад. Він хотів підперти вхідні двері в кімнату зсередини дерев`яним стільцем, однак не встиг цього зробити. Коли в його кімнату зайшли троє чоловіків, він не запитував у них хто вони такі. Далі він взяв із дивана ніж в ліву руку, ніж тримав клинком до великого пальця, все відбувалось дуже швидко. Від моменту заходу цих хлопців у його кімнату, до моменту його падіння на потерпілого, пройшло від тридцяти секунд до однієї хвилини.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 20.07.2018 та відеозаписом слідчої дії підтверджується, що ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 зустрів батько, він був наляканим, сказав, що молодший син погрожує розправою та просив поспілкуватися з ним. Батько провів їх у квартиру, мати зустріла їх у квартирі, вона була налякана та заплакана, сказала, що ОСОБА_30 перебуває у кімнаті та показала на його кімнату. Безпосередньо біля них знаходилися матір та батько, яких ОСОБА_30 візуально бачив. У той момент, коли ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 зайшли в його кімнату, ОСОБА_34 правою рукою дістав з правої кишені штанів ніж. ОСОБА_77 сказав йому: « ОСОБА_30 успокойся», після цього ОСОБА_40 сказав йому: «Родители сильно напуганы, ОСОБА_30 давай пообщаемся». Далі ОСОБА_14 зробив крок назустріч ОСОБА_8 , а останній різким випадом кинувся до нього, після чого обидва впали на диван. Безпосередньо удару ножем він не бачив. Перед падінням ніж був у правій руці ОСОБА_8 клинком до гори. Коли вони вже впали, він із ОСОБА_57 приблизилися до них і стягнули ОСОБА_31 на підлогу.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 20.07.2018 підтверджується, що в квартиру їх провів батько. В квартирі перебувала мати, яка знаходилась навпроти входу у кімнату, де відбулись події. Двері в кімнату були відчинені. Коли вони зайшли в кімнату, ОСОБА_8 виражався нецензурною лайкою та питав у батьків, хто вони такі. Батьки стояли навпроти входу в кімнату, та він їх бачив. Вони попросили ОСОБА_31 заспокоїтись, що батьки налякані і вони нічого йому робити не збираються. Коли вони заходили в кімнату, ОСОБА_8 дістав із правої кишені штанів ніж та тримав його в правій руці. ОСОБА_38 зробив крок назустріч ОСОБА_43 , а останній зробив різкий ривок до нього, при цьому ОСОБА_8 тримав ніж в напрямку трохи вище пупка ОСОБА_14 , а потім вони впали на диван. Коли ОСОБА_42 схватив ОСОБА_72 за праву руку, то ножа в руці він вже не бачив.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції було досліджено речовий доказ - ніж по типу «метелика», який було вилучено ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення огляду місця події в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням зазначеного, доводи сторони захисту про те, що речові докази у судовому засідання не оглядались, позбавлені підґрунтя та спростовуються журналом судового засідання від 02 червня 2021 року (а.с.241-243 т.3).

Після дослідження речового доказу під час судового засідання 02.06.2021 обвинувачений ОСОБА_8 додатково пояснив, що вказаний ніж лежав на дивані в закритому вигляді, він взяв ніж лівою рукою та відкрив його, далі тримав ніж в лівій руці, лезом догори (до великого пальця). Він попросив цих чоловіків піти та погрожував ножем нападникам. Після того, як вказані чоловіки на нього напали та намагалися заламати йому руки назад, в процесі боротьби та в процесі його спротиву було спричинено ножове поранення потерпілому ОСОБА_14 . Коли він побачив поранення на грудях у потерпілого, то злякався та відпустив ніж. В той момент, коли до їх квартири зайшло троє незнайомих йому чоловіків, вказані особи створювали небезпеку для нього та для його батьків. При цьому, він розумів, що батьки з квартири нікуди не йшли, оскільки був нічний час.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи ХОБМСЕ № 08-306/2020 від 09.02.2021 (судова справа т. 3 арк. 148-165) трупа ОСОБА_14 було встановлене проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з локалізацією рани в проекції 3-го міжреберного проміжку, по середньо-ключичній лінії, та ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин, пристінкової плеври, перикарда та лівого шлуночка серця. Це поранення ускладнилось гемотампонадою (крововиливом у серцеву сумку), що і стало безпосередньою причиною смерті, яка настала в перші хвилини - десятки хвилин.

Дане ушкодження утворилось від одноразової дії плаского гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. В даному ушкодженні відобразились лише загальні групові ознаки цього предмету, що не дозволяє ідентифікувати знаряддя травми. Різниця між довжиною ранового каналу (10-13 см), яка була визначена судово-медичним експертом при первинній експертизі трупа ОСОБА_14 , та довжиною клинка розкладного ножа (9,5 см від вістря до основи кріпильної частини), вказує на, вірогідніше, повне занурення клинка. Така невідповідність в лінійним розмірах у випадках колото-різаних поранень грудної клітини, як малорухомої ділянки тіла, обумовлена еластичністю тканин тіла, ущільненням шкіри і м`язів, а також амплітудою дихальних фаз (вдих чи видих) в момент поранення.

Занурення клинка ножа в даному випадку здійснювалось майже в горизонтальній площині, спереду назад та дещо зверху вниз, відносно основних площин тіла, на що вказує характер стінок основного розрізу колото-різаної рани та напрямок ранового каналу, визначений судово-медичним експертом. Вилучення клинка відбувалось з упором на лезо, та супроводжувалось зміною нахилу його площини та поздовжньої осі, на що вказує наявність і характер додаткового розрізу в рані, та додаткового розрізу матеріалу сорочки.

В момент спричинення поранення взаємне розташування ОСОБА_8 та ОСОБА_14 могло бути різним, зокрема: ОСОБА_14 міг знаходитись в любому положенні (вертикальному, горизонтальному тощо), яке забезпечувало вільний доступ знаряддя травми до відповідної ділянки грудної клітки.

Питання 3 На даний час в судово-медичній експертизі відсутні наукові розробки, які б дозволяли визначити, правою або лівою рукою було спричинене те чи інше тілесне ушкодження, або в якій руці утримував нападник знаряддя травми в момент поранення іншої особи. Переваження активних дій правою рукою у правшей не виключає здійснення більш обмежених та спрощених дій лівою рукою (і навпаки), якими являється, зокрема, утримання будь-якого предмету, в даному випадку ножа. До того ж, об`єктивних даних, які б вказували на фізичну неможливість ОСОБА_8 володіти лівою рукою, в тому числі щільно утримувати дрібний предмет, в наданих матеріалах не встановлено.

Питання 4, 10 Колото-різане поранення ОСОБА_14 могло бути спричинено клинком розкладного однопредметного ножа по типу «метелик», наданого на експертизу, на що вказують його загальні конструктивні ознаки та морфологічні особливості колото- різаного поранення, які були встановлені при експертизі трупа та при додатковому дослідженні рани. Зазвичай напрямок руху колючо-ріжучого знаряддя травми відносно поверхні тіла відповідає напрямку сформованого цим предметом ранового каналу.

Питання 5, 6 Можливості сучасної судової медицини не дозволяють визначити швидкість (м/сек) та абсолютну силу (Н, кг/см?) прикладання гострого предмету, яким було заподіяно колото-різане поранення. Визначити в даному випадку чи могло це поранення бути спричинено від активного удару ножем, при пасивному натиканні на ніж, або утворилось внаслідок падіння нападника з ножем в руці на тіло постраждалого (в тому числі у разі дії сторонньої сили), не є можливим. Слід зазначити, що відсутність щільних кісткових утворень по ходу ранового каналу на трупі ОСОБА_14 в сукупності зі ступенем гостроти леза, може вказувати і на невелику силу, яка забезпечила відповідне занурення клинка.

Питання 7, 8, 9, 11 Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , на які він посилався в ході слідчого експерименту 16.07.2018, в цілому, не суперечать судово-медичним даним щодо механізму утворення та способу спричинення колото-різаного поранення ОСОБА_14 , за умови щільного утримання ножа в руці. При експертному моделюванні, проведеному в рамках цієї експертизи, була обґрунтована можливість отримання поранення ОСОБА_14 при тих умовах, на які посилався ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_8 , на які він посилався в судовому засіданні 12.12.2019, не достатньо інформативні, мають загальний характер, в них відсутні деталі щодо умов його падіння на ОСОБА_14 та взаємне розташування із потерпілим під час занурення клинка, що унеможливлює їх експертну оцінку. Можна лише додати, що заламування стороннім правої руки ОСОБА_8 до заду (за спину), на що посилався обвинувачений, могло призвести до рефлекторного згинання корпусу вперед, що, в свою чергу, не виключає динамічну складову умов його падіння на ОСОБА_14 .

У висновках експертизи також зазначено, що за показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в рамках експертизи було проведене експертне моделювання, результати якого обґрунтовано виключають можливість спричинення поранення ОСОБА_14 , характер якого був встановлений при судово-медичній експертизі його трупа.

Під час допиту у судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_73 , який був доповідачем при проведенні цієї експертизи, підтвердив висновки комісійної судово-медичної експертизи № 08-306/2020 від 09.02.2021 та пояснив, що є відмінності між слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_8 та проведеним експертним моделюванням в частині способу нанесення ножового поранення потерпілому ОСОБА_74 , різняться місце прикладання сили та локалізація поранення. Експерт зазначив, що не можна повністю стверджувати, що напрямок ранового каналу відповідає тому, як тримав у лівій руці ніж підозрюваний ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Колегією суддів суду першої інстанції було відзначено, що при проведенні слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 показав спосіб нанесення колото-різаного ножового поранення потерпілому ОСОБА_74 , однак цей спосіб нанесення поранення суттєво відрізняється від проведеного експертного моделювання, а саме: взаємне розташування нападника та потерпілого в момент спричинення ножового поранення, спосіб утримання ножа в лівій руці нападника, місце прикладання сили та локалізація рани - не співпадають, напрямок руху ножа та занурення клинка ножа в тіло потерпілого (зі слів підозрюваного) не співпадають з напрямком ранового каналу повністю.

Таким чином, висновки експертизи № 08-306/2020 від 09.02.2021 про те, що «показання обвинуваченого ОСОБА_8 , на які він послався в ході слідчого експерименту 16.07.2018, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо механізму утворення та способу спричинення колото-різаного поранення ОСОБА_14 …, а також про те, що при експертному моделюванні проведеному в рамках цієї експертизи була обґрунтована можливість поранення ОСОБА_14 при тих умовах, на які посилався ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту», були оцінені колегією суддів суду першої інстанції як необґрунтовані та такі, що суперечать іншим матеріалам кримінального провадження та викликають обґрунтовані сумніви в їх правильності, з чим також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, яка проведена Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи № 031-2-2022 від 25.07.2022 (к.п. т. 5 арк. 12 - 82) в даному випадку «Аналізуюче-синтезуюча частина»:

А) колото-різане поранення ОСОБА_14 було спричинено клинком наданого на дану експертизу ножа при повному зануренні клинка;

Б) орієнтація клинка ножа при зануренні останнього в тіло потерпілого було наступним: обушок клинка діяв зліва, а лезо - справа відносно основних площин тіла;

В) основний розріз колото-різаної рани та додаткові розрізи №№ 1 і 2 утворились від занурення клинка ножа в тіло;

Г) на початку вилучення клинка ножа з тіла, а саме із серця та перикарду, відбувалось при зачепі металевої вставки зі сторони лівої щоки клинка ножа за тканину сорочки без будь-якого повороту клинка ножа;

Д) в подальшому, вилучення клинка ножа з тіла відбувалось при наявності зазначеного вище зачепу металевої вставки зі сторони лівої щоки клинка ножа за тканину сорочки, при цьому відбувався поворот клинка ножа за годинниковою стрілкою;

Е) після вилучення клинка ножа з тіла, останній перебував в просторі між поверхнею тіла та «відтянутою» сорочкою, і подальший рух клинка ножа супроводжувався лише дією леза на тканину сорочки (без зачепу металевої вставки за тканину сорочки) з подальшим «продовженням» повороту клинка ножа за годинниковою стрілкою;

Є) в процесі зазначених вище етапів вилучення клинка ножа, відбувався упор обушка клинка до низу (утворення невираженого лінійного надрізу на шкірі та додаткового розрізу тканин сорочки)

Ж) відсутність ознак тиску як на обух, так і на ліву щоку клинка ножа під час його занурення в тіло потерпілого, дозволяє спростувати такий механізм занурення клинка ножа в тіло потерпілого, як на рахунок впливу маси тіла нападника при падінні останнього на потерпілого;

З) незважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні не були об`єктами експертного дослідження будь-якої судової експертизи ані «фрагменти ковдри», ані «фрагменти оббивки дивану», на яких під час огляду місця події були зафіксовані пошкодження (які візуалізуються і під час слідчих експериментів), це, з урахуванням вище зазначених механізмів «занурення» та «вилучення» клинка ножа, дозволяє визначитись саме в тому, що при спричиненні колото-різаного поранення ОСОБА_14 ніж перебував в лівій руці ОСОБА_8 , і саме перебування цього ножа в лівій руці та його дія «на спинку дивана» праворуч від потерпілого, і призвело до «поломки ручки» ножа.

ОСОБА_14 отримав проникаюче колото-різане поранення грудної клітини внаслідок дії наданого на дану експертизу клинка ножа, при цьому напрямок ранового каналу відповідає напрямку руху (при занурення в тіло) клинка ножа: спереду назад, зліва направо та зверху вниз.

Експертна комісія вбачає два можливих варіанта «розвитку обставин події» в даному випадку:

-перший: розташування ОСОБА_8 та ОСОБА_14 було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8 наніс «тичковий» удар ножем, який тримав в лівій руці (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), при цьому тулуб ОСОБА_14 повинен був бути нахилений до переду (під кутом близько 45°); після цього відбулось «повне» вилучення клинка ножа з наступним падінням обох на диван та контактуванням ножа (який перебував в лівій руці ОСОБА_8 ) зі спинкою дивана;

-другий: розташування ОСОБА_8 та ОСОБА_14 було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8 наніс удар ножем «по типу замаху», який тримав в лівій руці (клинок до заду, лезо до гори, обух донизу), при цьому тулуб ОСОБА_14 перебував у вертикальному, або близькому до нього, положенні; після цього відбулось падіння обох на диван (з розташуванням ОСОБА_8 ближче до правої частини тіла потерпілого), а «повне» вилучення клинка ножа (який перебував в лівій руці ОСОБА_8 ) з подальшим його контактуванням зі спинкою дивана, відбулось за рахунок та під час «відтягування» ОСОБА_8 свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в напрямку ліворуч від потерпілого.

Схематична візуалізація зазначених варіантів продемонстрована в «Аналізуюче-синтезуючій частині».

Покази свідка ОСОБА_16 , надані ним на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит свідка у суді), не відповідають наявним судово-медичним даним: 1) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 як тримання нападником ножа в правій руці; 2) щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_14 .

Покази свідка ОСОБА_15 , надані ним на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит свідка у суді), не відповідають наявним судово-медичним даним: 1) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 як тримання нападником ножа в правій руці; 2) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 як траєкторія руху руки нападника знизу догори; 3) щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_14 .

Щодо показів ОСОБА_8 , які ним були надані на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит обвинуваченого у суді), в даному випадку:

-наявні дані щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 , як тримання ОСОБА_8 ножа в своїй лівій руці (клинком до переду, лезо до гори) - не суперечать наявним судово-медичним даним - при першому варіанті «розвитку обставин події»;

-наявні дані щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 , як траєкторія руху лівої руки ОСОБА_8 , в якій перебував ніж, - не відповідають наявним судово-медичним даним;

-наявні дані щодо всіх інших складових способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_14 - не можна оцінювати експертним шляхом (такі дані відсутні);

-наявні дані щодо механізму заподіяння поранення ОСОБА_14 не суперечать наявним судово-медичним даним - дія гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт клинка ножа);

-наявні дані щодо локалізації вхідної рани проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_14 не суперечать наявним судово-медичним даним - передня поверхня тулубу;

-наявні дані щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного покарання у ОСОБА_14 , - не відповідають наявним судово-медичним даним.

Можливість наявності варіанту отримання ОСОБА_14 колото-різаного поранення внаслідок падіння на нього ОСОБА_8 , в лівій руці якого знаходився ніж (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), повністю виключається, і обґрунтування цього наведено зі схематичною візуалізацією в «Аналізуюче-синтезуючій частині».

Таким чином, як було вірно зазначено судом першої інстанції, показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що колото-різане поранення потерпілому ОСОБА_14 було спричинено внаслідок падіння на нього ОСОБА_8 , в лівій руці якого знаходився ніж, повністю спростовуються висновком експерта КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Щодо другого варіанту розвитку події, як зазначено в експертизі - утримання ножа в лівій руці (клинок до заду, лезо до гори, обух донизу), тобто утримання ножа клинком донизу в напрямку мізинця, то під час проведення слідчого експерименту та під час допиту у суді ОСОБА_8 не зазначав такий спосіб утримання ножа в лівій руці.

Таким чином, як було вірно зазначено судом першої інстанції, в такий спосіб, як зазначено в другому варіанті розвитку події за висновком судово-медичної експертизи № 031-2-2022 від 25.07.2022, колото-різане поранення потерпілому ОСОБА_14 спричинено не було.

Оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів, колегія суддів суду першої інстанції установила, в даному випадку розташування ОСОБА_8 та ОСОБА_14 було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8 наніс «тичковий» удар ножем, який тримав у лівій руці (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), при цьому тулуб ОСОБА_14 був нахилений до переду (під кутом близько 45°), як зазначено в першому варіанті «розвитку обставин події» згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи Київського МКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Доводи сторони захисту про не дослідження у повному обсязі судом першої інстанції висновку судово-медичної експертизи №031-2-2022 від 25.07.2022, колегія суддів не бере до уваги, оскільки останніми не зазначено будь-яких допущених судом порушень під час його дослідження, а також не зазначено у чому виразилась неповнота його дослідження.

Доводи захисника про не усунення судом протиріч у висновках комісійних судово-медичних експертиз: №08-306/2020 від 09.02.2021, проведеної Харківським ОБСМЕ та №031-2-2022 від 25.07.2022, проведеної Київським МКБСМЕ, є безпідставними.

Як слідує із матеріалів провадження суд першої інстанції у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку дослідив у судовому засіданні зазначені експертизи, вжив заходів для усунення наявних між їхніми висновками суперечностей, у тому числі шляхом допиту експертів Київського МКБСМЕ та Харківського ОБСМЕ, в ході якого останній не заперечував, що під час проведення експертизи поза увагою експертного дослідження залишилися ряд обставин, які мають значення для експертних висновків. Суд у вироку проаналізував і оцінив висновки цих експертиз у сукупності з іншими зібраними доказами та дійшов правильного висновку про обґрунтованість висновку комісійної судово-медичної експертизи №031-2-2022 від 25.07.2022, проведеної Київським МКБСМЕ, у тому числі щодо механізму заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 ножового поранення потерпілому ОСОБА_14 , навівши у вироку докладні мотиви прийнятого рішення.

Також безпідставними є доводи сторони захисту про відсутність даних на підставі чого оплату за проведену Київським МКБСМЕ комісійну судово-медичну експертизу №031-2-2022 від 25.07.2022 було покладено на потерпілу сторону.

Як слідує із матеріалів провадження, експертизу було проведено на підставі ухвали суду першої інстанції від 22 листопада 2021 року за клопотанням прокурора та за його клопотанням цією ж ухвалою суду оплату за проведену експертизу покладено на потерпілу сторону, як на сторону обвинувачення у кримінальному провадженні, що не суперечить положенням кримінального процесуального закону (а.с.126-131 т.4).

Зазначені обставини не ставлять під сумнів об`єктивність, обґрунтованість висновків експертизи, оскільки експерти державної спеціалізованої установи судової експертизи отримують заробітну плату за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, і перед проведенням експертних досліджень були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта.

Яких- небудь даних, які б свідчили про зворотне,- стороною захисту в апеляційних скаргах не наведено і суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно висновку судового експерта-психіатра № 626 від 15.08.2018, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої наркотичної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (к. п. т. 1 арк. 236-239).

У судовому засіданні експерт ОСОБА_75 підтвердила висновки судово-психіатричної експертизи та зазначила, що висновок про перебування ОСОБА_8 у стані гострої неускладненої наркотичної інтоксикації було зроблено на підставі даних матеріалів кримінального провадження, показів свідків та на підставі висновку № 1202 від 14.06.2018 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані для проведення експертизи матеріали були достатніми для надання висновку експертної комісії та будь-яких додаткових матеріалів не потребувалось.

Враховуючи, що у період часу, якому відповідає правопорушення, обвинувачений перебував поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 осудною особою і такою, що підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.

Колегія суддів також погоджується із висновком суд першої інстанції про відсутність правових підстав для залучення судового експерта-психолога у цьому кримінальному провадженні, а тому зауваження сторони захисту в цій частині, є безпідставними.

Нових підстав для призначення судово-психологічної експертизи емоційного стану ОСОБА_8 захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи сторони захисту про знаходження ОСОБА_8 у стані необхідної оборони є надуманими.

Згідно положень ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Частиною третьою статті 36 КК України, передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно ч.5 ст.36 КК України, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Пунктом 24 постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини та здоров`я особи» визначено, що відповідальність за ст.118 або ст.124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Як слідує із матеріалів провадження, суд першої інстанції ретельно дослідив і проаналізував всі вищевказані обставини та надав у вироку належну оцінку діям обвинуваченого стосовно потерпілого ОСОБА_14 .

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в якій були його батьки (батько та мати), став ініціатором сімейного скандалу, вимагав від них передачу йому грошових коштів, у противному випадку погрожував спалити квартиру, які батьки сприймали як реальні. Внаслідок таких агресивних дій, побоюючись за свою безпеку та майно, батьки - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вимушені були звернутись за допомогою до старшого сина ОСОБА_17 .

За проханням ОСОБА_17 до квартири прибули ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , з метою заспокоїти ОСОБА_8 та запропонувати йому пройти лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі.

Слід відзначити, що користування особою, за згодою інших членів її сім`ї, конкретною кімнатою у квартирі, яка належить на праві загальній сумісній власності всім членам сім`ї, не тягне за собою виникнення права власності у цієї особи на зазначену кімнату і не позбавляє інших членів сім`ї на цю кімнату права власності, яке включає у себе можливість користування та розпорядження цим майном, у тому числі запрошувати, надавати дозвіл іншим особам відвідувати це житлове приміщення

Показаннями свідків та потерпілих встановлено, що ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 зайшли в квартиру та в кімнату де знаходився ОСОБА_8 з дозволу та за проханням співвласників цього житла - батьків обвинуваченого, з метою заспокоїти останнього та запропонувати йому пройти лікування у реабілітаційному центрі, а тому доводи сторони захисту про відсутність повноважень у вказаних осіб заходити в кімнату ОСОБА_8 позбавлені підстав.

Факт прибуття вказаних осіб у приміщення квартири та кімнати за добровільним запрошенням обох батьків спостерігав, тобто був обізнаний, обвинувачений, що не спростовується в апеляційних скаргах сторони обвинувачення.

Зазначене свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював, що ці особи зайшли до житла правомірно і ненасильницьким шляхом.

При цьому, вказані особи фізичну силу, будь-які предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, чи кайданки до ОСОБА_8 не застосовували, поза його волею направити до реабілітаційного центру дій не вчиняли і навіть не намагалися це зробити, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 .

Тобто, як слідує із досліджених судом доказів, які наведені у вироку, ніякого суспільно небезпечного, у тому числі фізичного, посягання зі сторони прибувших осіб щодо обвинуваченого, не вчинялось, його права, законні інтереси не порушувалися, фізичної шкоди не завдавалося, а тому у ОСОБА_8 не було ніяких підстав вважати зворотне тим паче підстав для застосування ножа і позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про відсутність з боку цих осіб будь-якого суспільно небезпечного посягання на ОСОБА_8 чи протиправного насильницького вторгнення у житло, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не знаходився у стані необхідної оборони.

Однак, не звертаючи уваги на прохання цих осіб та своїх батьків заспокоїтися, обвинувачений узяв у руку ніж та умисно наніс ним прицільний удар в ділянку грудної клітини зліва потерпілого ОСОБА_14 , тобто в місце розташування життєво важливого органа - серця, зануривши на всю довжину клинка ножа, що призвело до падіння ОСОБА_14 на диван. При цьому ОСОБА_8 продовжив свої злочинні дії та намагався повторно завдати удар ножем потерпілому, однак клинок ножа зконтактував зі спинкою дивана, праворуч від потерпілого, що призвело до поломки ножа. Після цього свідки відтягнули ОСОБА_8 від потерпілого та утримували його до приїзду працівників поліції.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_14 , оскільки про це свідчать не тільки показання свідків, які безпосередньо були очевидцями подій та підтвердили зазначені в обвинуваченні обставини спричинення обвинуваченим ножового поранення потерпілому, а й дані судово-медичних експертиз щодо характеру та локалізації виявленого у потерпілого ушкодження.

Як установлено, ОСОБА_8 свідомо, умисно наніс ОСОБА_14 прицільний удар ножем в область життєво-вадливого органу людини, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння. передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті і бажав їх настання.

Виходячи із вищезазначених доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності та, навівши у вироку відповідні мотиви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що показання обвинуваченого про відсутність у нього умислу на убивство і знаходження його у стані необхідної оброни, є спробою уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дослідженими доказами не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які б об`єктивно свідчили про те, що обвинувачений в даній ситуації перебував у стані необхідної оборони, та які б давали останньому право вчинити стосовно потерпілого інкриміновані йому дії.

Оскільки дослідженими належним чином доказами підтверджено, що під час вказаних подій ОСОБА_8 не знаходився у стані необхідної оборони, тому питання щодо перевищення меж необхідної оборони не може бути предметом апеляційного перегляду у цьому кримінальному провадженні.

Як було встановлено у кримінальному провадженні, зокрема зі змісту повідомлення до служби «102», 13.06.2018 о 23:45 ОСОБА_8 здійснив виклик служби «102» через те, що брат не пускає його додому.

Тому позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_8 здійснив дзвінок до поліції, оскільки побоювався, що його можуть примусово помістити до реабілітаційного центру - є надуманою.

За таких обставин, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 доведеною і кваліфікацію його дій за ч.1 ст.115 КК України правильною а доводи апеляційних скарг сторони захисту про зворотне - безпідставними.

Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування та судового провадження, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для зміни або скасування вироку, також не встановлено.

Слід відзначити, що суд першої інстанції досліджував докази, надані сторонами у кримінальному провадженні та у встановленому порядку за погодженням учасників судового розгляду, а тому доводи сторони захисту про вибірковість дослідження доказів позбавлені підґрунтя.

Як вбачається зі змісту ухвали Жовтневого районного суду від 04.02.2019 обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_76 не заперечували проти призначення обвинувального акту по кримінальному провадженню до судового розгляду, а тому доводи сторони захисту про зворотне, позбавлені підґрунтя.

Крім того, після передачі кримінального провадження новому складу суду, заслухавши сторони кримінального провадження, суд ухвалив рішення про продовження судового розгляду даного кримінального провадження, проти чого сторона захисту не заперечувала.

Що стосується доводів апеляційних скарг сторони захисту про те, що під час судових дебатів вони висловлювались щодо закриття провадження по справі, оскільки в діях обвинуваченого вбачається необхідна оборона, то такій позиції суд першої інстанції відповідно до вимог та у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку надав належну та обґрунтовану оцінку у вироку суду.

Щодо посилань в апеляційній скарзі сторони захисту на наявність у судах кримінальних проваджень щодо свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , то це не свідчить про сумнівність показань цих свідків, оскільки зазначені кримінальні провадження були внесені в ЄРДР в рамках інших кримінальних проваджень.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку, за доводами апеляційних скарг сторони захисту - відсутні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку.

Суд також взяв до уваги наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів та відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку за можливе не призначати обвинуваченому максимальне покарання у виді 15 років позбавлення волі, у зв`язку з чим призначив ОСОБА_8 покарання, яке за своїм розміром, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і підстав для застосування більш суворого покарання - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: