КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/825/2024 Категорія: ч. 3 ст. 240 КК України
ЄУН: 372/2836/23 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000300, внесеному до ЄРДР 2 травня 2023 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року обвинувальний акт з додатками та цивільним позовом з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 2 травня 2023 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 240 КК України повернутий прокурору.

Ухвала суду обґрунтована тим, що КПК України чітко розрізняє окремі процесуальні дії та документи - підозра та її вручення від обвинувачення та його вручення. При цьому судом встановлено, що на 10 аркуші обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 240 КПК України.

Суд дійшов висновку, що зазначення в обвинувальному акті про те, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, є порушенням вимог ст.291 КПК України і свідчить про відсутність обвинувачення відносно ОСОБА_7 .

Крім того, суд не вважає, що це є просто опискою, оскільки мова йде про два різних процесуальних документи. Таким чином, такі відомості є суперечливими між собою.

Чинний КПК України не дає права прокурору вільного тлумачення закону щодо істотності чи неістотності порушень стороною обвинувачення вимог КПК України. Саме суд на даній стадії судового розгляду вирішує питання повернення обвинувального акту прокурору, якщо той не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при цьому суд зауважує, що прокурор у судовому засіданні визнає, що при направленні обвинувального акту до суду допущені такі порушення.

Таким чином, через встановлені недоліки, у суду відсутні підстави для призначення справи до судового розгляду, а обвинувальний акт згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України має бути повернутий прокурору.

При цьому, суд послався, що під час підготовчого провадження суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, та фактичним обставинам справи, які зазначені в обвинувальному акті, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого у інкримінованому останньому кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності, а тому підстави для повернення обвинувального акту саме в зв`язку не коректністю обвинувачення, відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального законодавства та у зв`язку з тим, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи; повернути обвинувальний акт з додатками та цивільним позовом у кримінальному провадженні № 0000300 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, до суду першої інстанції для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор вважає, що висновки суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, зокрема, зазначення в обвинувальному акті, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, є порушенням вимог ст. 291 КПК України і свідчить про відсутність обвинувачення як такого відносно ОСОБА_7 , є надуманими, оскільки вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, прокурором дотримані, а саме в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено належним чином сформульоване обвинувачення.

Прокурор зазначає, що на сторінці 9 обвинувального акту в графі «Формулювання обвинувачення щодо дій ОСОБА_7 » зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, таким чином, як звертає увагу прокурор, твердження судом про відсутність обвинувачення, як такого відносно ОСОБА_7 , є хибними та таким, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки спростовується самою ухвалою суду. Окрім того, прокурор зазначає, що ухвала має суперечності, оскільки стороною захисту, як однією з підстав повернення обвинувального акту, вказувалося на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а саме неконкретність сформульованого обвинувачення. Суд з вказаної підстави зазначив, що фактичні обставини, які зазначені в обвинувальному акті, їх достатність для доведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому останньому кримінальному правопорушенні, будуть перевірятись при розгляді кримінального провадженні по суті, і з цих підстав відмовив захиснику у поверненні обвинувального акту, чим фактично визнав, що обвинувачення ОСОБА_7 висувалося. Прокурор наголошує, що формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК України свідчить про невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , зазначеній нормі права, оскільки вказівка на те, що ОСОБА_7 повідомлений про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 240 КК України, не є формулюванням саме обвинувачення.

Щодо твердження суду про те, що в обвинувальному акті зазначено, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України і свідчить про відсутність обвинувачення як такого відносно ОСОБА_7 , прокурор просить врахувати позицію, викладену у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, зокрема, про те, що відсутність в обвинувальному акті вказівки на те, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, не означає відсутність формулювання обвинувачення, як обов`язкового елемента обвинувального акта відповідно до пункту 5 частини другої статті 291 КПК України. Дотримуючись зазначеного висновку, прокурор вказує, що попри зазначення на сторінці 10 в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, викладені обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, які викладено чітко і конкретно.

Прокурор стверджує, що наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Зважаючи на наведене, прокурор зазначає, що немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими доводи заяви про те, що формальне недотримання вимог ст. 291 КПК України вплинуло на право на захист ОСОБА_7 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, на переконання прокурора, висновок суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, прокурор вказує, що судом при винесенні ухвали допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення про призначення справи до розгляду. Так, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року задоволено клопотання сторони захисту, заявлене у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України про надання тимчасового доступу до документів. Однак, рішення передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України, повинні ухвалюватися лише, якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п.1- 4, ч. З ст. 314 КПК України. Проте ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернено прокурору.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ст. 291 КПК України, є вичерпним, і передбачає те, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Окрім того, у вказаній постанові Суд зазначив про те, що відсутність вказівки в обвинувальному акті на обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило судам нижчих інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру, що фактично не заперечується і в оскаржуваній ухвалі.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що в обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено «Формулювання обвинувачення щодо дій ОСОБА_7 » та вказано, що « ОСОБА_7 обвинувачується…». Викладення в абзаці, наступному після формулювання обвинувачення, що «Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України», не свідчить про відсутність формулювання обвинувачення. Окрім того, окремим абзацом в обвинувальному акті зазначено, що «дії ОСОБА_7 кваліфіковано за …» та викладена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначенню обвинувального акта до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає до задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення про призначення справи до розгляду, у зв`язку з тим, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року задоволено клопотання сторони захисту, заявлене у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, про надання тимчасового доступу до документів, оскільки зазначена прокурором ухвала постановлена окремо від ухвали, яка наразі оскаржується, і така ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року, якою обвинувальний акт з додатками та цивільним позовом з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 2 травня 2023 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 240 КК України повернутий прокурору - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4