Справа № 473/1832/22
Номер провадження 1-кп/473/66/2023
УХВАЛА

Іменем України

"20" грудня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

при розгляді кримінального провадження №0000302 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Молочанськ Запорізької області, громадняина України, освіта професійно-технічна, не працює, сімейний стан - не одружений, на утриманні дітей не має, без постійного місця реєстрації, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 18.11.2015 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 04 років позбавленням волі;

2. 28.12.2015 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України, до 04 років 01 місяця позбавлення волі;

3. 10.06.2021 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 4 місяці, звільненого з арештного дому 23.07.2021 року по відбуттю строку покарання;

4. 07.06.2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. Прокурор зазначила, що обраний запобіжний захід підлягає продовженню, оскільки він забезпечує виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого ОСОБА_3 .

Сторона захисту в судовому засіданні, вцілому, не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 27 грудня 2023 року. До даної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо, в зв`язку з неявкою в судові засідання свідків обвинувачення.

Приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.177 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, є судимим, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 червня 2022 року. З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має реєстрації місця проживання, у даному кримінальному проважденні перебував у розшуку, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_3 незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, які не допитані в судовому засіданні, а також охорони прав та інтересів потерпілої ОСОБА_7 , переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання його під вартою підлягає продовженню. При цьому суд враховує, що з часу обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для продовження строку дії такого запобіжного заходу. Суд бере до уваги і те, що перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, а ніж тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 зможе переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 при визнанні його вини за вироком суду, може викликати його втечу, а тому є підстави вважати, що також існує ризик, як можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої ОСОБА_7 .

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою до 16 лютого 2024 року включно.

В судовому засіданні встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків по кримінальному провадженню, які на теперілшній час не допитані в судовому засіданні, з метою охорони прав та інтересів потерпілої ОСОБА_7 , які дають підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО».

В судовому засіданні прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено існування обставини, які свідчать про те, що ризики ухилення від суду не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_3 частково визнав вину, не є визначальними та беззаперечними, які б створювали процесуальні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_3 в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" задовольнити.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст.185 КК України ОСОБА_3 продовжити строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО"до 16 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_3 вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той самий строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1