Справа № 283/1237/23
Провадження №1-кп/283/139/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 04 квітня 2023 року за №0000105 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Житомирської області, Радомишльського району, с. Заньки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, непрацюючої, не пенсіонерки, особи без інвалідності, має на утриманні малолітню дитину, не судиму

в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2023 року близько 23 години в умовах дії воєнного стану, який був введений 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_4 , перебуваючи у першому під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , знайшла сумку з речами, яку 01.04.2023 втратила з необережності ОСОБА_5 , в якій знаходилися банківські картки, що належали потерпілій, а саме: картка банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» («monobank») № НОМЕР_1 по банківському рахунку НОМЕР_2 та картка банку АТ КБ «Приватбанк» «Універсальна» № НОМЕР_3 по банківському рахунку НОМЕР_4 , які ОСОБА_4 вирішила привласнити. ОСОБА_4 не вжила заходів до повернення знайдених офіційних документів власнику та привласнила їх. Після цього місце вчинення кримінального правопорушення залишила, розпорядившись зазначеними вище офіційними документами на власний розсуд з корисливих мотивів.

Зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

03.04.2023 близько 20 год. ОСОБА_4 , реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом використання привласненої банківської картки AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» («monobank») № НОМЕР_1 , у якій був відсутній пін-код для авторизації, прибула до приміщення магазину «Продукти - 890» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований по вул. Грушевського, 1-В м. Малин Житомирської області, де, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів о 20 год. 28 хв. провела розрахунок за придбаний нею товар на суму 224 грн. 50 коп., о 20 год. 29 хв. на суму 81 грн. 10 коп. та о 20 год. 34 хв. на суму 51 грн. 30 коп., тобто у такий спосіб таємно викрала грошові кошти ОСОБА_5 , які перебували на її банківському рахунку НОМЕР_2 , заподіявши останній майнової шкоди на загальну суму 356 грн. 90 коп.

Зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, зазначивши, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Розкаялась у вчиненому.

У судове засідання не прибула потерпіла ОСОБА_5 , повідомлена належним чином про місце, день та час слухання справи, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Із врахуванням положень ст. 325 КПК України, та думки учасників кримінального провадження, які не заперечували проти проведення судового розгляду у відсутність потерпілої, суд на місці ухвалив провести судовий розгляд у відсутність потерпілої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім визнавальних показань обвинуваченої, її вина в скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень доводиться наступними доказами, а саме:

Даними протоколу огляду місця події від 06 квітня 2023 року, згідно якого було оглянуто місце, де могла залишити потерпіла у під`їзді будинку сумку з речами (а. с. 26-29).

Даними протоколу огляду предметів від 05 квітня 2023 року, згідно якого під час огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 виявлено три квитанції за 03.04.2023, розрахунок в магазині 0890 на суму 224,50 грн, на суму 81,10 та на суму 51,30 грн (а. с.31-42).

Даними протоколу огляду місця події від 04 квітня 2023 року, згідно якого було оглянуто речі, вилучені у ОСОБА_4 , які добровільно видала обвинувачена, серед яких знаходились банківські картки потерпілої (а.с.46-53).

Даними протоколу огляду предмету від 07 квітня 2023 року, згідно якого зафіксовано, як 03 квітня 2023 року жінка схожа на ОСОБА_4 перебувала біля каси магазину та розраховувалась банківською карткою (а. с. 66-73).

У судовому засіданні досліджено характеризуючи матеріали обвинуваченої ОСОБА_4 .

Згідно довідки-характеристики з місця проживання зазначено, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу проживає в АДРЕСА_1 . За час проживання громадський порядок не порушувала, алкогольними напоями не зловживає. Скарг на поведінку за сторони сусідів по місцю проживання не надходило. До адміністративної відповідальності протягом останнього року не притягувалась (а.с.81).

Згідно вимоги про судимості вбачається, що ОСОБА_4 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності (а. с. 79).

Обвинувачена на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується медичним висновком від 07.04.2023 (а. с. 80).

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Банк-резидент - учасник платіжної системи має право емітувати електронні платіжні засоби, що поряд із платіжним додатком мають нефінансові додатки, які можуть містити ідентифікаційні дані, інформацію про пільги, страхування та іншу інформацію про держателя і дають змогу ідентифікувати їх держателів та обліковувати виконані ними операції із застосуванням цих електронних платіжних засобів у певних системах виплат, надання та обліку послуг, пільг, знижок тощо.

Держатель спеціального платіжного засобу платіжної картки для забезпечення безпеки здійснення платіжних операцій з її використанням зобов`язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України, правил користування ним та умов договору, укладеного з емітентом (банком), дотримувати правила безпеки та не допускати використання цього засобу сторонніми особами, для чого повинен надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН-код та інші засоби, що дають змогу користуватися ним, а у випадку його втрати зобов`язаний негайно повідомити про це банк, який повинен негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу з внесенням до стоп-списку і його вилучення.

Тобто, аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінальних правопорушень стороною обвинувачення доведена повністю, а саме: в привласненні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченій вид і розмір покарання, суд враховує, що згідно з ч. 2, 3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала себе винною, активно сприяла розкриттю злочину, що суд відносить до обставини, яка пом`якшує її покарання.

Суд виключає з обвинувачення обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченої як щире каяття, оскільки така обставина в даному злочині носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачена намагалась відшкодувати збитки потерпілій.

Обставин, що обтяжують обвинуваченої покарання, судом не виявлено.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень самою обвинуваченою та іншими особами, суд приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком відповідно до ст.75 КК України.

При визначенні іспитового строку в один рік, суд враховує віктимну поведінку потерпілої у формі легковажної необережності, що сприяла виникненню злочинної ситуації. Потерпіла залишила сумку на видному місці у під`їзді та не вживала заходів протягом двох днів для її повернення. Окрім того, суд зауважує, що обвинувачена раніше не судима та, як вбачається з матеріалів справи та пояснень обвинуваченої, злочинний намір у останньої виник не одразу, а через певний проміжок часу, що свідчить про те, що обвинувачена вагалася щодо вчинення злочину, проте піддалася спокусі скористатися чужими грошовими коштами, які були для неї у вільному доступі.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати не понесені.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

за ч.1 ст.357 КК України у виді трьох років обмеження волі,

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі,

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, поклавши на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України такі обов`язки:

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі:

мобільний телефон потерпілої ОСОБА_5 марки «iPhone XR MH3FLLAA», сумку із тканини з написом «LEIBUNDGUT AG», гаманець із написом «Valenini», поліетиленовий пакет синього кольору, розпаковану пачку сухих серветок косметичних «Своя лінія» 100+50 шт, розпаковану пачка вологих дитячих серветок «Своя лінія» 72 шт, картку «MOJA Biedronka», картку «PODARUNKOWA zakupy wprezencie» - передані під розписку, залишити ОСОБА_5 ;

картку банку AT «Універсал Банк» «monobank» № НОМЕР_1 , картку банку АТ КБ «Приватбанк» «Універсальна» № НОМЕР_3 - повернути потерпілій ОСОБА_5 після вступу вироку в законну силу;

CD-R диск із камер відеоспостереження магазину «АТБ- Маркет» у м. Малин по вул. Грушевського, 1-в, DVD-R диск до слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_4 приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1