Справа №592/3541/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/498/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/3541/22 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.07.2022 щодо відмови в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК, оскільки на момент розгляду районним судом відповідного клопотання засуджений відбув більше половини строку призначеного покарання, а відповідно характеристики зарекомендував себе тільки з позитивного боку. Свідченням того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є його зразкова поведінка, ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання. Також під час відбування покарання засуджений одружився;

- засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання, оскільки рішення суду є незаконним.

15.06.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2020 більш м`яким на підставі ст. 82 КК, оскільки він має відповідне право.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що відповідне клопотання не підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання ОСОБА_7 .

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, ОСОБА_7 засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 17.07.2020.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 19.07.2021 вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2020 залишено без змін. Вирок суду першої інстанції набрав законної сили 19.07.2021 та був звернутий до виконання.

Компетентним органом засудженому ОСОБА_7 визначено відбувати призначене судом покарання в ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)», однак він самостійно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, перебуваючи у Сумському СІЗО.

Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке має розглядатись за місцем відбування засудженим покарання, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч. 2 ст. 539 КПК, оскільки судове рішення відносно ОСОБА_7 набрало законної сили і останньому компетентним органом визначено відбувати призначене судом покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43). При цьому у разі необхідності вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43).

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Колегія суддів не може погодитися з тим, що перебуваючи в Сумському СІЗО ОСОБА_7 подав своє клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке в межах територіальної юрисдикції, оскільки переведення засудженого до слідчого ізолятору є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування ним призначеного покарання.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.07.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4