Справа № 645/1727/20
Провадження № 1-кп/645/52/23
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2023 року м. Харків

Судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ,

Судді ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковшарівка, Куп`янського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

В ході розгляду кримінального провадження прокурор заявлено клопотання, в якому просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався судом під час судового розгляду, так як ризики , які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та продовжують мати місце, а завершення судового розгляду неможливе у строк дії попередньої ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор вважає, що продовжують існувати у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляд тримання ОСОБА_8 під вартою, а саме: ризик переховування від суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місце їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психічно впливати на них та примусити змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності. Ще не всі свідки допитані у судовому засіданні; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що хоча обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Крім того у даному провадженні існує суспільний інтерес, у зв`язку із тим, що Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Просила продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, п. 4 ч. 2 ст.115 КК України КК України та щодо якого наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, стороні обвинувачення не відомі. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які б перешкоджали б продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , на 60 днів в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, просив задовольнити.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання, яке підтримав його захисник, та просив відмінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період, посилаючись на те, що від підпадає під умови призову за віком та станом здоров`я.

Прокурор та представник потерпілих заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, виходячи з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Ільгар Маммадов проти Азербайджану"» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відносно ОСОБА_8 в ході досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2019, який в подальшому продовжувався.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місця їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психологічно впливати на них, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даному етапі розгляду справи не всі свідки допитані.

Будь-яких переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених в суді та передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, в тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Таким чином, наразі відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Враховуючи існування вище зазначених ризиків, оцінюючи сукупність обставин, та беручи до уваги, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я людини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даної особи.

На думку суду, зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, про що просить суд сторона захисту, на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів без визначення застави.

На думку колегії суддів, зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, зазначена норма містить пряму заборону скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченому в тому числі ст. 115 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 327 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 27 січня 2024 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено та проголошено 29.11.2023.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3