печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого детектива відділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 старший детектив відділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, клопотання обґрунтовано, тим що підрозділом детективів ТУ БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000156 від 06.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом від 29.07.2020 № 1403/ос ОСОБА_6 призначено на посаду директора філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах трудового договору у письмовій формі строком з 30.07.2020 до 29.07.2021, про що ним здійснено відповідний запис в журналі «Реєстрації наказів з особового складу» філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця».

Наказом від 11.10.2021 № 450/ос ОСОБА_8 призначений на посаду першого заступника директора філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» акціонерного товариства «Українська залізниця» на умовах трудового договору у письмовій формі строком з 12.10.2021 до 12.10.2022.

Згідно з п. 1.2 посадової інструкції, затвердженої 11.08.2020 директором філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9 (далі - посадова інструкція) посада «директор філії» належить до розділу класифікації професій «Керівник».

Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» акціонерного товариства «Українська залізниця», постійно виконував організаційно-розпорядчі, оскільки здійснював керівництво трудовим колективом, та адміністративно-господарські функції, оскільки здійснював обов`язки по управлінню та розпорядженню майном, у зв`язку із чим, відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України та ч. 3 ст. 18 КК України, був службовою особою.

Так, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, але не пізніше грудня 2022 року, за невстановлених слідством обставин у директора Філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме грошовими коштами, виділеними в рамках бюджетної програми КПКВК «Оновлення рухомого складу для перевезення пасажирів та модернізація залізничної інфраструктури для розвитку пасажирських перевезень» АТ «Укрзалізниця», які були перераховані на рахунки «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту АТ «Укрзалізниця» та які в силу займаної посади директора Філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» та виконання ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій знаходились в його віданні.

З метою реалізації спільного злочинного умислу для надання протиправним діям ознак законності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 ОСОБА_8 , як голова комісії з питань оплати праці працівників філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця», достовірно розуміючи, що працівники апарату управління філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» не залучались до виконання проектних робіт, їх робота не оцінювалась відповідно до шкали бальної оцінки індивідуального результату внеску у загальний результат проєктної групи та договори на предмет розробки проектної документації, укладались регіональними філіями, підписав протокол № 19 відповідно до якого за результатами отримання філією «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» бюджетних коштів за виконання проектних робіт за вказаними об`єктами працівникам філії необхідно виплатити заохочення в розмірі шести посадових окладів за виконання особливо важливих виробничих завдань (робіт).

Крім того, продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на розтрату коштів, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, обіймаючи посаду першого заступника директора філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який в свою чергу займав посаду директора філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця», у порушення абзацу 2 пункту 8.5.3 «Положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» затвердженого рішенням правління від 21.12.2021 (протокол № Ц-56/143 Ком. т.) відповідно до норм якого, як виняток, право на нарахування та виплату премії може виникати, якщо такі роботи (завдання) мають особливо важливе значення для Товариства, та здійснюються за окремим рішенням керівництва Товариства, регіональної філії, філії та виконані в стислі строки й з високою якістю, нарахування та виплата такої премії проводиться за рішенням Комісії з питань оплати праці відповідного рівня з обов`язковим попереднім погодженням такого рішення для апарату управління регіональної філії, філії, з головою або членом правління, підписав протокол № 19 комісії з питань оплати праці працівників філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця», як її голова, без попереднього погодження з членом правління.

Надалі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, направленим на розтрату грошових коштів, які знаходились у його віданні, за попередньою змовою із ОСОБА_8 зловживаючи своїм службовим становищем директора Філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту», діючи всупереч інтересам служби, з корисливим мотивом та метою, достовірно будучи обізнаним, що працівники апарату філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» фактично не виконували завдання в рамках виконання проектних робіт, у той час як такі роботи були виконані працівниками Одеського, Харківського, Львівського та Київського відділень філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», та рішення про нарахування та виплату премії не погоджене із членом правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_10 , підписав наказ № 139-од від 31.12.2021 «Про виплату одноразового заохочення працівникам філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», у тому числі працівникам апарату управління філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 .

Продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на реалізацію спільного злочинного умислу спрямованого на розтрату грошових коштів філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 у невстановлений органом досудового розслідування час, місці та спосіб надав до бухгалтерії філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», яка знаходилась у його прямому підпорядкуванні, наказ № 139-од від 31.12.2021 «Про виплату одноразового заохочення працівникам філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», який став безумовною підставою для перерахування 20.01.2022 грошових коштів вищевказаним працівникам філії управління «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», тим самим здійснивши розтрату грошових коштів АТ «Укрзалізниця» на суму 1 602 264, 00 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, та відповідно до п. 4 Примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Так, детектив вказує, що виклад обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати особу у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім домашнього арешту, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїми службовим становищем, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. На теперішній час він обізнаний про розпочате кримінальне переслідування відносно нього, а відтак наявні всі підстави вважати, що без подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваний ОСОБА_6 під страхом отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.

Встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес перевалює та виправдовує обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту та свідчить про те, що заявлений ризик у даному конкретному випадку вбачається.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, без застосованого процесуального обмеження зможе незаконно впливати на учасників кримінального процесу, використовуючи матеріальні та психологічні заходи впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 та ОСОБА_27 та підозрюваного.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, оскільки і надалі продовжує працювати у «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця».

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може незаконними засобами через залякування впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти власності та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні адвокати заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки ризики, на які посилається орган досудового розслідування, не підтверджуються належними доказами. Підозра є необґрунтованою, контроль за діяльністю та роботою здійснюється АТ «Укрзалізниця», а тому підозрюваний самостійно таке рішення не міг прийняти. Підозрюваний, підписуючи документи щодо нарахування премії, лише керувався тим, що преміює працівників.

Також, підозрюваний має сталі соціальні зв`язки та є особою похилого віку, має на меті сприяти слідству з метою доведення того, що він не винний у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженця с. Дернівка Баришівського р-ну Київської обл., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 20.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 181 КПК України зазначено, що домашній арешт - це запобіжний захід, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Згідно ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З врахуванням зазначеного, та матеріалів, якими обґрунтовує детектив та прокурор клопотання, слідчий суддя вважає, що долучені до клопотання докази, не містять переконливих фактів та даних щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого діяння, разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що в контексті даного розгляду не вирішує питання доведеності вини підозрюваного.

На думку слідчого судді, підозра є абстрактною та викликає сумніви щодо належності доказів та доводів на яких вона ґрунтується, що підкріплюється позицією сторони захисту, що в свою чергу створює загрозу для справедливого судового розгляду згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Також, на думку слідчого судді, долучені до клопотання докази, не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки вони є узагальненими, не підтвердженими, а тому на думку слідчого судді, даний запобіжний захід є занадто суворий та не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я і те, що він має постійне місце проживання свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в свою чергу спростовує доводи детектива щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки були спростовані стороною захисту.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000156, а саме: до 20.12.2023 включно, з одночасним покладенням процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання старшого детектива відділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000156, а саме до 20.12.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000156.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення в частині відмови у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя ОСОБА_1