Номер провадження: 11-кп/813/282/23
Справа № 493/348/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Балтського районного суду Одеської області від 07.10.2021 року, у кримінальному провадженні №0000008 від 13.01.2020.2016 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Балтського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого керівником ТОВ «Балтський «Сортнасіннєовоч», неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до набрання вироком законної запобіжний захід особисте зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за викликом до суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислено з моменту приведення вироку до виконання та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування ним покарання період попереднього ув`язнення з 13 січня 2020 року до 06 квітня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 12 січня 2020 року, приблизно о 18:20 год. год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю вул. Садової на ділянці біля будинку №25 зі сторони вул. Уварова в напрямку вул. Ломоносова в м. Балта Одеської області по правій смузі руху, за наявності організації двостороннього руху та однієї смуг руху в кожному напрямку, в темний час доби та за наявності джерел штучного освітлення поблизу місця пригоди, в порушення вимог п.п. б п. 2.3, 12.3, 12.4 ПДР, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_11 , яка рухалась по правій стороні проїзної частини в попутному напрямку з автомобілем ВАЗ 2107 під його керуванням, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на пішохода, маючи при цьому об`єктивну можливість уникнути наїзду за умови дотримання вищевказаних вимог ПДР.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження від яких настала смерть ОСОБА_11 в кареті швидкої допомоги при доставці її до лікувальної установи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком, посилаючись на те, що суд не врахував, що:

- протягом усього розгляду кримінального провадження потерпіла просила не позбавляти волі обвинуваченого, який вибачився перед ОСОБА_10 , повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду;

- обвинувачений має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, один з яких страждає епілепсією, має дружину, яка також хворіє, утримує мати похилого віку, яка потребує лікування та догляду, має місце роботи та проживання, де позитивно характеризується;

- злочин, який інкримінується обвинуваченим є ненавмисним;

- виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції останнього від суспільства, претензій не має.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в обґрунтування вини обвинуваченого покладенні недопустимі докази, зокрема:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2020 року є недопустимим доказом, так як слідчий під час проведення огляду місця події 13.01.2020 року, до внесення відомостей до ЄРДР, протиправно вдався до експериментального відтворення дорожньо-транспортної події, здійснення математичних розрахунків, залучення свідків, статистів та транспортного засобу, який не мав відношення до події ДТП, що притаманно такій слідчій дії, як слідчий експеримент (ст. 240 КПК України), при цьому експериментальне відтворення відображено в додатку до протоколу огляду місця ДТП, а саме - встановлення загальної та конкретної видимості пішохода з робочого місця водія;

- в протоколі огляду місця ДТП безпідставноОСОБА_9 визначено, як «водій», оскільки з моменту початку огляду місця ДТП та аж до складання протоколу затримання останній постійно знаходячись під контролем слідчого поліції, тобто був затриманим;

- отримання слідчим показів від ОСОБА_9 під час огляду місця ДТП та впродовж слідчого експерименту по суті мало ознаки допиту в умовах затримання в якості підозрюваного, що беззаперечно зумовлювало необхідність невідкладного надання ОСОБА_9 офіційного статусу підозрюваного з роз`ясненням його прав, що працівниками поліції не було зроблено;

- у протоколах огляду місця ДТП та слідчого експерименту не зазначено засіб фотофіксації, носій інформації, характеристики засобів вимірювання довжин (відстані) та виміру часу, які використовувались;

- ухвалою Балтського районного суду від 03.04.2020 року додаток до протоколу огляду місця ДТП від 13.01.2020 року та висновок експерта №108-А від 21.02.2020 року визнано очевидно недопустимими доказами та припинено їх дослідження в судовому засіданні.

Крім того, просить повторно дослідити докази.

У судовому засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, дав покази та підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті, щодо скоєння інкримінованого злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в стані алкогольного сп`яніння, зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне, просив переглядати судове рішення тільки в частині призначення покарання та пом`якшити йому покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_8 судовому засіданні апеляційного суду відмовився від повторного дослідження доказів, змінив апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції переглядати тільки в частині призначеного покарання, вирок змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі та підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті.

Не дивлячись на те, що в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку фактичних обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитані потерпіла ОСОБА_12 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що її донька ОСОБА_11 12.01.2020 поїхала до м. Балти до свого знайомого. Одягнута вона була в куртку сірого кольору, чорні лосини та чобітки чорного кольору з блисками. При ній була валіза коричневого кольору. Приблизно о 21 годині їй зателефонував знайомий її доньки та повідомив, що донька загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Всі витрати на поховання доньки понесла сім`я водія ОСОБА_9 , крім того сплатили їй 10 тис. грн, що в сумі з витратами на поховання склало 24 тис. грн., тому вона не має будь-яких претензій до ОСОБА_9 , просить не позбавляти його волі.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 12.01.2020 після 18 години він знаходився на вул. Садовій в м. Балті. Була темна пора доби, вуличне освітлення не працювало. По правій стороні проїзної частини дороги по ходу руху на відстані приблизно 1 м від краю проїзної частини в напрямку від вулиці Уварова до вул. Ломоносова йшла дівчина, одягнена в одежу темного кольору, на її голові був накинутий капюшон. Вона везла валізу темного кольору на колесах. Після того, як ця дівчина пройшла повз нього, позаду неї в попутному напрямку проїхав автомобіль ВАЗ 2107 зі швидкістю приблизно 50 км/год із ввімкнутим світлом фар, ймовірно, в режимі ближнього світла. В зустрічному напрямку рухався інший автомобіль із ввімкненим світлом фар. Після того, як автомобіль ВАЗ 2107 проїхав від місця, де він знаходився, приблизно на 40-50 м, він почув звук удару, а коли підійшов до цього автомобіля, який стояв на узбіччі, побачив, що на узбіччі лежала дівчина, а водій автомобіля ОСОБА_9 викликав швидку допомогу. Біля цієї частини дороги тротуару немає, якість покриття узбіччя погане, що не дозволяє пішоходам йти по узбіччю, тому там пішоходи йдуть по дорозі. По приїзду працівників поліції він приймав участь в огляді місця події, але на час його проведення зійшов місяць, і видимість покращилася. Крім того для визначення дальності видимості використовувався інший автомобіль, освітлення якого було сильнішим, ніж у автомобіля ВАЗ 2107, яким керував ОСОБА_9 . Про це він повідомляв слідчому, але зауважень в протоколі огляду не зазначав.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 12.01.2020 після 18 год він їхав автомобілем по вул. Садовій в м. Балта в напрямку від вул. Ломоносова до вул. Уварова. Погодні умови були нормальні, опадів не було, дорожнє покриття сухе. Вуличного освітлення не було. Він рухався із ввімкненим світлом фар, назустріч йому рухався автомобіль, при зближенні з яким він та інший водій перемкнулися на ближнє світло фар. Він рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год, швидкість зустрічного автомобіля була приблизно такою ж. Він побачив пішохода на зустрічній смузі руху приблизно за 3-5 м. Коли роз`їхався із зустрічним автомобілем, в дзеркало заднього виду помітив, як розліталися речі, зрозумівши, що сталася дорожньо-транспортна пригода, зупинився. Коли підійшов до місця події, побачив, що стояв автомобіль ВАЗ 2107, позаду нього на узбіччі лежала постраждала дівчина. Одразу викликали швидку допомогу. По приїзду працівників поліції він приймав участь в огляді місця події. На час проведення огляду погодні умови, стан видимості були такими ж, як під час події. Для визначення дальності видимості використовувався інший автомобіль ВАЗ 2107, освітлення якого було таким же, як і у автомобіля ВАЗ 2107, причетного до ДТП.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 12.01.2020 після 18 год вона в якості пасажира перебувала в салоні автомобіля під керуванням співмешканця її сестри ОСОБА_9 , який був у звичному стані, запаху алкоголя від нього вона не чула. Вони їхали по вул.. Садовій в м. Балта по правій стороні проїзної частини. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, за дорогою не слідкувала. Відчула удар і помітила, як через капот автомобіля перелетіла людина. Водій одразу загальмував. Інші деталі вона не пам`ятає, так як перебувала в шоковому стані.

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_15 доповнила, що після ДТП і до приїзду слідчо-оперативної групи з м. Одеси вона разом з ОСОБА_9 та працівником поліції двічі ходили додому до ОСОБА_9 пити чай, так як на вулиці було холодно. Так як ОСОБА_9 погано себе почував, вона запропонувала йому прийняти ліки, дала йому 40 крапель «Корвалолу». Коли вони приблизно за півгодини вдруге зайшли до будинку, і ОСОБА_9 не покращало, вона дала йому ще 40 крапель «Корвалолу». Чи бачив працівник поліції, як ОСОБА_9 вживав ліки, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працює лікарем-хірургом КП «Балтська Багатопрофільна лікарня», 12 січня 2020 року перебував на чергуванні як черговий лікар. Приблизно о 19 годині до лікарні доставили постраждалу внаслідок ДТП дівчину з ознаками клінічної смерті, вжиті реанімаційні заходи виявилися безрезультатними, настала її біологічна смерть. Згодом до лікарні працівниками поліції був доставлений водій ОСОБА_9 з направленням для огляду на стан сп`яніння, про що була здійснена реєстрація у відповідному журналі. Він, як черговий лікар, проводив огляд ОСОБА_9 , від якого було чути запах алкоголю з ротової порожнини, він був збуджений, мав хитку ходу, прискорене дихання, що є ознаками сп`яніння. Факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_9 заперечував, від проходження огляду не відмовлявся. Він провів огляд за допомогою алкотестеру Алкофор, який показав 1, 250 проміле алкоголю, через 20 хвилин був проведений повторний огляд, показники алкотестеру були 1,270 проміле. За наслідком огляду був складений відповідний акт та висновок. Біологічні зразки для дослідження у ОСОБА_9 не відбиралися. Він разом з іншими лікарями на початку січня 2020 року проходив відповідний інструктаж по проведенню огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона перебувала на посаді слідчого СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області. 12 січня 2020 року приблизно о 18.30 год. вона в складі слідчо-оперативної групи прибула на місце ДТП, одразу за ними під`їхала Швидка допомога, яка забрала з місця події постраждалу дівчину у важкому стані. На місці пригоди у пошкодженому стані знаходився автомобіль ВАЗ 2107, а також ОСОБА_9 , який повідомив, що він є водієм цього автомобіля та під час керування збив пішохода, та пасажир автомобіля ОСОБА_21 . Про встановлені обставини вона доповіла черговому відділу поліції, була організована охорона місця події до приїзду слідчого СУ ГУНП в Одеській області, який спеціалізується на розслідуванні ДТП. Під час спілкування з ОСОБА_9 вона помітила ознаки алкогольного сп`яніння, так як він нечітко відповідав, на її запитання підтвердив, що вживав алкогольні напої. Очікуючи приїзду слідчого, ОСОБА_9 разом з нею та водієм перебував в салоні службового автомобіля, від нього було чути запах алкоголю, запаху медичних препаратів від нього не було чути. Приблизно о 20 годині ОСОБА_9 в супроводі працівника поліції ОСОБА_19 був доставлений до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння. В період часу від прибуття слідчо-оперативної групи і до доставлення ОСОБА_9 для проведення огляду на стан сп`яніння він з місця ДТП не відлучався, постійно перебував у полі її зору. Також ОСОБА_15 приблизно до 22 години не відлучалася з місця ДТП.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що в січні 2020 року він перебував на посаді начальника СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області. 12 січня 2020 року він був відповідальним від керівництва відділу. Приблизно о 18.30 год. йому доповів черговий по відділу про ДТП на вул. Садовій, і він одразу направився туди, прибув на місце пригоди в той час, як від`їжджала Швидка допомога. На місці пригоди знаходився автомобіль ВАЗ 2107 з пошкодженнями, на дорозі розкидані речі. Там же перебував водій автомобіля ОСОБА_9 , при спілкуванні з яким він чув від останнього запах алкоголю, також у нього була нечітка хода. Запаху медичних препаратів від ОСОБА_9 чути не було. Доповівши про подію начальнику відділу поліції та черговому ГУНП в Одеській області, він отримав вказівку організувати охорону місця події до приїзду слідчого СУ ГУНП в Одеській області, який займається розслідуванням ДТП, що і було зроблено. Очікуючи слідчого, ОСОБА_9 разом з працівниками поліції знаходився в салоні службового автомобіля поліції, з якого виходив покурити, однак з місця ДТП не відлучався до його доставляння до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. Також до цього ж часу на місці пригоди перебувала жінка, що їхала в автомобілі з ОСОБА_9 в якості пасажира, та не відлучалася звідти.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що він перебував на посаді оперуповноваженого СКР Балтського ВП ГУНП в Одеській області і в складі слідчо-оперативної групи виїздив на місце ДТП, внаслідок якої автомобілем ВАЗ-2107 був здійснений наїзд на дівчину. На місці пригоди знаходився водій автомобіля ОСОБА_9 , який спілкувався з працівниками поліції, сідав до службового автомобіля. Він доставляв ОСОБА_9 до лікарні, де проводився огляд на стан сп`яніння, результат якого показав понад 1 проміле. Чи був чутний запах алкоголю від ОСОБА_9 , він не пам`ятає. Після огляду він разом із ОСОБА_9 повернувся на місце ДТП, ближче до півночі туди прибув слідчий слідчого управління. Після завершення слідчих дій він разом із ОСОБА_9 заходив до нього додому, а до проведення огляду останнього на стан сп`яніння він до нього додому не ходив.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він перебував на посаді старшого інспектора-криміналіста Балтського ВП ГУНП в Одеській області, виїздив на місце ДТП, яке мало місце на вул. Садовій, де знаходився водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_9 . Він прибув на місце події в той час, як звідти від`їжджала Швидка допомога, був присутній при спілкуванні ОСОБА_9 з членами слідчо-оперативної групи, під час якого останній розповідав про обставини пригоди. При цьому у ОСОБА_9 були явні ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Приблизно о 20 годині ОСОБА_9 в супроводі працівників поліції був направлений до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. До того часу з місця події ОСОБА_9 не відлучався.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Українипідтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 13.01.2020, під час якого на вул. Садовій в м. Балта виявлено на проїзній частині осип скла, сліди гальмування, на узбіччі валізу, а також автомобіль ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 з пошкодженнями в правій передній частині (т. 1 а.с. 78-86, 93, 94-101).

- висновком КП «Балтська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,250/00) (т. 1 а.с. 102).

- речовим доказом, яким визнаний автомобіль ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 (т.1 а.с. 104).

- висновком №8 судово-медичної експертизи від 13.01.2020 10.02.2020, згідно якого смерть ОСОБА_11 перебуває в прямому причинному зв`язку з черепно-мозковою травмою у вигляді закритого перелому склепіння та основи черепа і настала від забою головного мозку. При розтині трупа було виявлено слідуюче: синець на нижній повіці правого ока, два овальних садна в правій скроневій області, садно на спинці носа справа, два садна на тильній поверхні лівої кисті, по садну на задній поверхні середньої третини правого передпліччя та в проекції правого кульшового суглобу, закритий поперечний перелом верхньої третини правого стегна, крововилив у м`які тканини правої скроневої області голови, вдавлений перелом скроневої кістки з розходженням поперечного лобно-тім`яного шва та розповсюдженням променя через передній край правої середньої черепної ямки, який затухає у великому потиличному отворі, розрив міжхребцевого з`єднання між другим та третім шийними хребцями, закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки, деревоподібні поверхневі розриви на діафрагмальній поверхні печінки, а також підкапсульні крововиливи у коренях легень, нирок та селезінки. Всі пошкодження загалом виникли від дії тупих предметів, можливо при ДТП за участю пішохода та легкового автомобіля, незадовго до настання смерті. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19.20 год. (т. 1 а.с. 117-119).

- висновком №121-А від 18.02.2020 судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що виникає на дорозі (т. 1 а.с. 122-126).

- висновком № 120-А від 18.02.2020 транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого на автомобілі ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 у наявності пошкодження та сліди, які розташовані в його передній правій частині і утворені в напрямку спереду назад та згори донизу, від контакту із слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути тіло людини (т. 1 а.с. 129-131).

- протоколом тимчасового доступу до документів від 27.03.2020, згідно якого в КП «Балтська БПЛ» були оглянуті та вилучені завірені копії висновку, акту медичного огляду ОСОБА_9 від 12.01.2020 та журналу реєстрації медичних оглядів (т. 1 а.с. 209-212).

- копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 12.01.2020 о 21 год. 15 хв в КП «Балтська ЦРЛ» був оглянутий ОСОБА_9 , який перебуває в стані алкогольного сп`яніння. (1,250%о) (т. 1 а.с. 213).

- копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №3, з якого вбачається, що 12.01.2020 в КП «Балтська ЦРЛ» був проведений огляд ОСОБА_9 за допомогою технічного засобу «Алкофор», результат обстеження о 21.15 год. 1,250%о, о 21.35 год. - 1,270%о (т. 1 а.с. 214, т. 2 а.с. 56-57).

- копією журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, в якому під №3 міститься запис про проведений огляд 12.01.2020 ОСОБА_9 за допомогою технічного засобу Алкофор 307, результат огляду 1,250%о (т. 1 а.с. 216, т. 2 а.с. 58-59).

- повідомленням КП «Балтська БПЛ» від 28.07.2020 №695, з якого вбачається, що для встановлення стану алкогольного сп`яніння 12.01.2020 року використовувався засіб вимірювальної техніки «Газоаналізатор Алкофор» заводський номер Q , котрий має сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки, виданий Міністертвом економічного розвитку і торгівлі України (т. 2 а.с. 54).

- копією сертифіката засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатор Алкофор» (т. 2 а.с. 60, 74).

-копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №686-ФХ, чинного до 17 квітня 2020 року, на прилад для вимірювання концентрації алкоголю у видихуваному повітрі АлкоФор 307 №Q (т. 2 а.с. 61).

- копією наказу №5 від 02.01.2019 головного лікаря КП «Балтська ЦРЛ», згідно якого ОСОБА_16 включений до списку лікарів КУ «Балтська ЦРЛ», які залучаються до проведення медичних оглядів на визначення стану сп`яніння (т. 2 а.с. 72-73).

- копією наказу департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської ОДА від 21.12.2015 №29, згідно якого по Балтському району лікувально-профілактичним закладом, який має право на проведення медичних оглядів громадян для встановлення стану сп`яніння, визначено Центральну районну лікарню (т. 2 а.с. 75-77).

- протоколом слідчого експерименту від 13.05.2020, під час якого були встановлені відстані, які долали за 0,5 с пішохід, автомобілі ВАЗ 2107, ВАЗ 2109, а також відстань від переднього зрізу автомобіля ВАЗ 2107 до місця наїзду в момент настання видимості пішохода з робочого місця водія (т. 2 а.с. 7-11).

- висновком експертів №20-3951 комісійної автотехнічної експертизи обставин та механізму наїзду автомобіля «ВАЗ-2107» на пішохода від 06.07.2020, згідно якого в умовах даної події швидкість руху автомобіля «ВАЗ-2107» становила не менше 51.5-53.9 км/г. В умовах даної події водію автомобіля «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_1 необхідно було у темну пору доби рухатися зі швидкістю руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та з моменту виникнення небезпеки для руху негайно прийняти заходи до зниження швидкості руху аж до зупинки, а також в населеному пункті необхідно було здійснювати рух зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 50 км/год, що регламентовано вимогами п.п. 12.2, 12.3, 12.4 і 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. В умовах даної події водій автомобіля «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти настанню даної ДТП. В умовах даної події дії водія автомобіля «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4 і 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, однак невідповідність вимогам 12.3 ПДР у даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з нею у причинному зв`язку (т. 2 а.с. 37-40).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується і апеляційний суд.

Щодо доводів апеляційних скарг представника потерпілого та захисника про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином законодавством чітко встановлена імперативна заборона на застосування звільнення від відбування покарання у разі засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, у даному випадку, не допускається.

Разом з тим, частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Зазначене кореспондується з правовими позиціями Верховного Суду, неодноразово викладеною у судових рішеннях.

У п.п. 1, 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має захворювання, має на утриманні двох малолітніх дітей, доглядає за матір`ю похилого віку, його позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд відніс відшкодування завданого збитку, допущені потерпілою особою порушення Правил дорожнього руху.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Такі обставини на думку районного суду свідчили про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Разом з тим, дослідивши матеріали кримінального провадження, характеризуючи дані обвинуваченого, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_9 , який на стадії апеляційного розгляду вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі та щиро каявся, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання із застосуванням ч 1 ст. 69 КК України.

При цьому, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, призначаючи обвинуваченому покарання, апеляційний суд вважає за необхідним врахувати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 повне визнання своєї провини, щире каяття та готовність нести покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує сталу практику Верховного Суду, згідно якої обвинувачений може визнати свою вину на будь який стадії судового розгляду, в тому числі на стадії апеляційного перегляду справи. Право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбачено КПК і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Апеляційний суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 не має судимостей, одружений, характеризується позитивно, має захворювання, має на утриманні двох малолітніх дітей, має доньку з діагнозом епілептичний синдром, відшкодування завданого збитку, відсутність претензій з боку потерпілоїОСОБА_10 , яка в своєму клопотанні наданим її представником в судовому засіданні апеляційного суду просила врахувати визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні ДТП, його щирий і відвертий жаль стосовно загибелі її доньки, його дієве каяття, його вибачення та матеріальну допомогу їй, його належну чемну поведінку в суспільстві до та після скоєння ДТП, те що обвинувачений опікується нею та здійснює постійну матеріальну допомогу.

Окрім того, апеляційний суд також враховує практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Перераховані вище обставини, які в силу положень ч. 2 ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 та в сукупності з наведеними даними про його особу, на переконання апеляційного суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому дають обґрунтовані підстави суду апеляційної інстанції призначити обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої даною нормою закону, у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що призначення обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, призначене покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

З наведених підстав, апеляційні скарги потерпілої та захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_9 зміні в частині призначеного покарання на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 07.10.2021 року, у кримінальному провадженні №0000008 від 13.01.2020 року, відносно ОСОБА_9 , засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4