справа № 362/6142/23
провадження № 1-кп/362/674/23
ВИРОК

Іменем України

05.12.2023

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2023 року за №0000593, щодо

Калашнікова (попереднє прізвище ОСОБА_3 , змінено 19 травня 2023 року) ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Азов Ростовської області РФ, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуває на посаді майстер-номера обслуги III мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- Шахтарським районним судом Донецької області вироком від 29 вересня 1992 року за частиною 2 статті 141 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- Шахтарським районним судом Донецької області вироком 06 грудня 1995 року за частиною 1 статті 101, частиною 3 статті 206, статтями 42, 43 КК України до 9 років 8 місяців 15 днів позбавлення волі;

- Торезьким міським судом Донецької області вироком від 18 січня 2006 року за частиною 3 статті 187, частиною 4 статті 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- Кіровським районним судом Донецької області вироком від 25 липня 2012 року за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України до 8 років позбавлення волі;

- Бердичівським районним судом Житомирської області вироком від 12 квітня 2019 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 71 КК України до 1 року 10 місяців обмеження волі

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_5 ;

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7 .

Суд установив:

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді майстер-номером обслуги III мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, та без поважних причин, о 07:00, 25 липня 2022 року самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , в умовах воєнного стану, за адресою: АДРЕСА_2 та до 01:00 23 вересня 2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби. У подальшому, о 01:00 23 вересня 2023 року солдат ОСОБА_7 затриманий уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, в порядку статті 208 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердила усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та надав показання, відповідно до яких будучи призваний за мобілізацією проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Його колишня дружина виїхала за кордон, а влітку 2022 року він дізнався, що вона знайшла собі іншого чоловіка. З огляду на це, через пригнічений психоемоційний стан покинув службу в липні 2022 року. З 25 липня 2022 року по день його викриття проживав в м. Кагарлик Київської області. У судовому засіданні щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі та повідомив, що має намір продовжити службу в ЗСУ.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_7 , обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 5 статті 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчиненев умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із того, що кримінальні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 407 КК є тяжким злочином. Обвинувачений одружений, раніше судимий, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, нагороджений медаллю «Незламним».

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд уважає за належне призначити йому покарання за частиною 5 статті 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, його намір продовжити службу в Збройних Силах України, суд вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2. Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

3. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (служби) або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 4 статті 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Суддя ОСОБА_1