Провадження № 1-кс/750/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ФОП - ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004716 від 12.12.2023,-

в с т а н о в и л а:

Адвоката ОСОБА_3 , діючи в інтересах ФОП ОСОБА_4 , звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з клопотанням про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 15.12.2023 в рамках кримінального провадження №0004716 від 12.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме з вантажного спеціалізованого самоскида марки «КАМАЗ», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , та причепу ПР-БОРТОВОГО МАЗ 8926, зеленого кольору, р.н. НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у подальшому застосуванні арешту на зазначене у клопотанні майно потреби немає, оскільки транспортні засоби неодноразово оглядалися слідчим та іншими співробітниками поліції. Жодних слідів кримінального правопорушення виявлено не було, будь-яких експертиз з транспортними засобами не призначалося. Крім того, через арешт транспортних засобів ФОП ОСОБА_4 не має змоги використовувати їх у своїй підприємницькій діяльності, а також виконувати взяті на себе господарські зобов`язання з перевезення вантажів, що завдає йому великих матеріальних збитків у вигляді недоотриманих доходів та відсутності можливості сплачувати заробітну плату своєму працівнику - водію.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд такого у його відсутність. Клопотання підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004716 від 12.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Згідно клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що арешт на вказане у клопотанні майно було накладено на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.12.2023.

До клопотання долучено ксерокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 згідно якого ОСОБА_4 є власником вантажного спеціалізованого самоскида марки «КАМАЗ», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_1 , а також ксерокопію договору найму (оренди) транспортного засобу від 21.01.2022 згідно якого ОСОБА_5 передає ОСОБА_4 в тимчасове платне користування (в найм/оренду) транспортні засоби, серед яких зокрема і причіп БОРТОВИЙ марки МАЗ , моделі 8926, зеленого кольору, р.н. НОМЕР_3 , що належить йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 .

Станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження відчуження та розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна

Однак слід зазначити, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Разом з тим, враховуючи відсутність позиції слідчого щодо даного клопотання, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника, слідчий суддя вважає за можливо передати транспортні засоби власнику в користування до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.12.2023, в частині користування з вантажного спеціалізованого самоскида марки «КАМАЗ», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , та причепу ПР-БОРТОВОГО МАЗ 8926, зеленого кольору, р.н. НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є ОСОБА_5 .

Повернути зазначене майно власнику.

Попередити власника та законних користувачів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.388 КК України, заборонивши їм та будь-яким іншим особам розпоряджатися, приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати та відчужувати вказане майно до ухвалення вироку по кримінальному провадженню або до закриття кримінального провадження.

Зобов`язати власника та законних користувачів надавати транспортний засіб для потреб слідства за першою вимогою.

В решті накладений арешт на майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1