УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000053, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.204 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями 25 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України за №№955,956 від 27.09.2021, згідно яких жителі Білгород Дністровського, Татарбунарського, Болградського районів Одеської області за участі інших залучених ними осіб, здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку.

У ході розслідування від Асоціації виробників тютюнових виробів «Укртютюн» отримано відомості щодо місць реалізації тютюнових виробів з візуальними ознаками незаконно вироблених та/або незаконно ввезених в Україну тютюнових виробів, зокрема з приводу торгових точок на території Одеської області.

Крім того, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області встановлено інформацію щодо осіб та місць незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів.

Так, за результатами виконаного доручення УСБУ в Одеській області встановлено, що громадянин ОСОБА_5 причетний до зберігання незаконно виготовлених тютюнових виробів та їх збуту на території Одеської області.

Встановлено, що ОСОБА_5 спільно з іншими невстановленими особами, у своїй злочинній діяльності використовує автомобіль марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 ». За допомогою вказаного транспортного засобу спільно з іншими невстановленими особами, здійснює транспортування з метою збуту тютюнових виробів.

За адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 03.11.2023 року проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси у транспортному засобі марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », в ході якого виявлено та вилучено:

1) тютюнові вироби без марок акцизного податку:

1.Urta у кількості 70 пачок;

2.Compliment у кількості 500 пачок;

2) грошові кошти у сумі 75 240 грн.;

3) довіреності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо отримання грошових коштів у «Нова пошта» - 8 шт.;

4) пластикові розрахункові картки:

- № НОМЕР_3 ;

- № НОМЕР_4 ;

- № НОМЕР_5 ;

- № НОМЕР_6 ;

- № НОМЕР_7 ;

- № НОМЕР_8 ;

- № НОМЕР_9 ;

- № НОМЕР_10 ;

- № НОМЕР_11 ;

- № НОМЕР_12 ;

5) Транспортний засіб марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 » із ключем запалювання та свідоцтво про реєстрацію т.з. № НОМЕР_13 від 27.06.2023.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2023 клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків строком на 72 години.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2023 клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків строком на 72 години. Повний текст ухвали суду прокурором отримано 21.11.2023, з якого відраховується строк в сімдесят дві години.

В ході досудового розслідування під час проведеного санкціонованого обшуку виявлено та вилучено немарковані тютюнові вироби, які підлягають експертному дослідженню, а також встановлення відповідності їх іншим тютюновим виробам, які були вилучені в інших місцях.

У зв`язку з цим, детективом призначено судово-товарознавчу експертизу по вилученим тютюновим виробам, чим обумовлена необхідність у їх збереженні у відповідності до ст.170 КПК України.

По вилученим пластиковим розрахунковим карткам необхідно отримати від банківських установ інформацію щодо руху грошових коштів, для подальшого встановлення осіб, яким здійснювався збут підакцизних товарів.

Вилучені довіреності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають огляду та перевірці обставин можливих відправлень через службу кур`єрської доставки «Нова пошта» незаконно виготовлених тютюнових виробів та отриманих грошових коштів від їх збуту.

Вилучене майно на підставі постанови детектива від 03.11.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав, зазначив, що арешт необхідний для подальшого повного, обєктивного, неупередженого здійснення досудового розслідування кримінального провадження, для проведення слідчих дій та необхідних судових експертиз.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що грошові кошти вилучені під час обшуку транспортного засобу марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », належать не ОСОБА_5 особисто, а його родині, крім того останній не є підозрюваним у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні будь-які підстави для накладення арешту на зазначене майно. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що частина вилученого в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження такого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні не встановлено факту того, що обшук транспортного засобу марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », було проведено з порушенням норм КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на тютюнові вироби без марок акцизного податку (перелік яких вказаний у клопотанні); довіреності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо отримання грошових коштів у «Нова пошта» - 8 шт.; пластикових розрахункових карток за № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 то на думку слідчого судді, зазначене майно може свідчити про незаконний збут, незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, зокрема великої кількості немаркованих марками акцизного податку тютюнових виробів, документів, щодо отримання грошових коштів, розрахункових карток, а тому є важливими доказами можливого вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України та накладення арешту на них є необхідним для збереження цих речових доказів та недопущення їх знищення,

Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В той же час під час розгляду клопотання встановлено, що вилучені під час обшуку: транспортний засіб марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 » із ключем запалювання та свідоцтвом про реєстрацію т.з. № НОМЕР_13 від 27.06.2023, а також грошові кошти у сумі 75 240 грн є майном, що не має відношення до предмету розслідування кримінального провадження №0000053 від 28.09.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України. Стороною обвинувачення не доведено, що грошові кошти в розмірі 75 240 грн. отримані внаслідок незаконного продажу підакцизних товарів, а транспортний засіб використовувався як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, на думку слідчого судді накладення арешту на таке майно може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити права власників майна. У зв`язку з чим у цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на частину вилученого майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку у транспортному засобі марки «AUDI A6», VIN « НОМЕР_1 », д.н.з. « НОМЕР_2 », а саме: тютюнові вироби без марок акцизного податку: Urta у кількості 70 пачок; Compliment у кількості 500 пачок; довіреності на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо отримання грошових коштів у «Нова пошта» - 8 шт.; пластикові розрахункові картки: № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ;№ НОМЕР_12 ;

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

У задоволені клопотання в іншій частині - відмовити та повернути вилучене майно - його власнику.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1