Провадження № 1-кп/161/1574/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003044, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 13.11.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Ківерцівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні четверо дітей (двоє малолітніх та двоє неповнолітніх), директора ТОВ «Сеон Буд», не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 30.09.2023 о 10.05 год., в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки "Tesla Model Y" р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гордіюк зі сторони пр. Соборності зі швидкістю 50 км/год, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода на проїзній частині дороги, не врахував дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проявив безпечність та неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля поза пішохідним переходом.

В результаті дорожньо-транспортної пригодипотерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого переломо-звиху лівої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням, закриту черепно-мозкову травму з забоєм головного мозку, перелом склепіння черепа справа /права потилична та тім`яна кістка/, забійну рану волосистої ділянки голови, перелом поперечного відростка 4 шийного хребця, які згідно висновку судово-медичної експертизи №633 від 24.10.2023 за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_4 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

-в порушення вимог п.1.7 Правил дорожнього руху України, водійне був особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху, як, зокрема, пішоходи; а також особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;

-в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

-в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження визнав повністю. Суду дав показання, що 30.09.2023 вранці керував автомобілем марки "Tesla Model Y" р.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вул.Гордіюк зі сторони пр.Соборності м.Луцька, відволікся від спостереження за дорогою, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода, який раптово вийшов на дорогу поза пішохідним переходом. У вчиненому щиро розкаявся, ствердив про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому на лікування, моральної шкоди та витрат закладу охорони здоров`я та просив суворо його не карати. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами необхідне йому для потреб сім`ї, оскільки на його утриманні перебуває четверо дітей (двоє малолітніх та двоє неповнолітніх), його робота пов`язана з необхідністю постійного керування транспортними засобами та відрядженнями, в зв`язку з чим просив не позбавляти його права керування.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи. Матеріальна шкода, пов`язана з заподіянням шкоди його здоров`ю, а також моральна шкода відшкодована. Щодо міри покарання, то просить обвинуваченого суворо не карати, не призначати йому реального покарання у виді позбавлення волі (призначити мінімально можливе покарання), а також не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування витрат на лікування закладу охорони здоров`я та потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із позиції самого потерпілого, тобто особи, яка безпосередньо постраждала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, при цьому, у категорії справ, де форма вини є необережною, саме позиція потерпілого, на думку суду, є визначальною: так, потерпілий ОСОБА_5 безпосередньо в судовому засіданні ствердив про повне відшкодування шкоди, пов`язаної з його лікуванням, а також моральних збитків обвинуваченим, який щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу події злочину та щиро вибачився за скоєне, в зв`язку з чим, він просив обвинуваченого суворо не карати (призначити мінімально можливе покарання, що не буде пов`язане з відбуттям реальної міри покарання, а також не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування), враховуючи також і особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, активно сприяв у розкритті вчиненого ним злочину, має постійне місце проживання та роботи одружений, має на утриманні четверо дітей (двоє малолітніх та двоє неповнолітніх), дружина не працює, оскільки займається дітьми та побутом, тому лише він забезпечує соціально-побутові питання сім`ї, раніше не порушував вимог ПДР України та не притягувався до адміністративної відповідальності (протилежного в судовому засіданні не доведено), тому суд, з врахуванням конкретних обставин даної справи та позиції потерпілого щодо покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, суд враховує, що право керування транспортними засобами необхідне для потреб його сім`ї та роботи, при цьому враховує, що під час скоєння ДТП він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також, що він не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП, а також щодо керування транспортними засобами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння (протилежного в судовому засіданні не доведено), потерпілий також не наполягав на його застосуванні, тому суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцеві та залишити у матеріалах провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 05.10.2023, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- автомобіль марки "Tesla Model Y" р.н.з. НОМЕР_1 ,що знаходиться на території спецмайданчика тимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;

- DVD-R 111102-S1 з фрагментом відеозапису залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 05.10.2023 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1