УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

01 грудня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчої СВ Мукачівського РУП

ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчої СВ Мукачівського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001396, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

01 грудня 2023 року слідча СВ Мукачівського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що 30 листопада 2023 року, близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів, а саме викрутки із червоно-чорною ручкою та викрутки із чорною ручкою, шляхом розбиття вікна, яке веде до кухні, проник всередину будинку по АДРЕСА_1 потерпілої ОСОБА_7 , переконавшись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, з метою таємного викрадення майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжено, востаннє до 14 лютого 2024 року, намагався викрасти бувшу у використанні бензопилу оранжевого кольору марки «Дніпро», вартість якої згідно із висновком експерта становить 1400 гривень 00 копійок. Однак, свій злочинний умисел довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_6 був виявлений та затриманий на місці скоєння злочину потерпілою ОСОБА_8 .

Таким чином дії ОСОБА_6 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 30 листопада 2023 року о 04 годині 55 хвилин ОСОБА_9 затримано в порядку статті 208 КПК України.

30 листопада 2023 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 - частини 4 статті 185 КК України, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час допиту підозрюваний ОСОБА_6 , в присутності захисника, свою вину визнав.

Слідча зазначила, відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Враховуючи також той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає їй змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуванню від органів досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, розуміючи які наслідки це створює останній може уникнути від притягнення його до кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на волі ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_6 , може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як наважився на вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану, аналогічно може вчинити знову кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним кримінального правопорушення відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до завершення строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

30 листопада 2023 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 - частини 4 статті 185 КК України, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Підозрюваний копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його обвинувачення отримав о 02 годині 05 хвилин 01 грудня 2023 року, що стверджується його особистим підписом, з участю захисника.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України.

Також, слід зазначити, що 30 листопада 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001396 за ознаками кримінального правопорушення перегаченого частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше н судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Правова кваліфікація визначена частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК Кураїни, санкція якої передбачає покарання до восьми років позбавлення волі.

Слід зазначити, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Мотиви прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" ( у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий в порядку статті 89 КК України, має постійне місце проживання, визнав свою вину, потребує лікування.

Крім того, доводи сторони обвинувачення що перебуваючи на волі підозрюваний буде вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органу досудового слідства, незаконно впливати на свідків, потерпілу, чим перешкоджатиме встановленню істини в справі, мають характер припущення, та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином, відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу надає суду право застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту із застосування засобу електронного контролю, що відповідає положенням статей 194,195 КПК України.

Так, відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно вимог частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, слід врахувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Враховуючи те, що прокурором та слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що стосовно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю.

Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчої СВ Мукачівського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001396, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ставропольського краю, місто Благодарний, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, в згідно статті 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосуванням засобу електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді по 01 лютого 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10