Справа № 405/8512/23
провадження № 1-кс/405/4387/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2023 року №0001378 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кодинськ, Красноярського краю, рф, громадянину рф, українцю, офіційно не працюючому, маючому на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

встановив:

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері траспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язків, а саме: заборонити без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та очевидцями дорожньо-транспортної пригоди; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина російської федерації, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні надали пояснення, згідно з якими заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0001378 від 17.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.11.2023 близько о 21 годині 40 хвилин здійснював рух на технічно-справному транспортному засобі «Fotd Focus-C-Max», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності. Рухаючись по проспекту Соборному, зі сторони вул. Гагаріна у напрямку вул. Луначарського, в м. Олександрія Кіровоградської області, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб діями загрози безпеці дорожнього руху п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Рухаючись на вказаному транспортному засобі у вказаному напрямку, ОСОБА_4 , нехтуючи вимогами п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР (п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7 … цих Правил), здійснював рух в межах населеного пункту зі швидкістю 86,58 км/год ± 8,7 км/год. (згідно висновку судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/112-23/11776-ФП від 28.11.2023), яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги.

Так, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити дорожній знак № 5.38.1 ПДР (пішохідний перехід), ОСОБА_4 самовпевнено порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо прямої заборони перевищення швидкості руху в межах населеного пункту, ігноруючи вимоги п.п. 12.3 та 18.1 ПДР (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою № 1.14.1 ПДР (зебра), не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у виході пішохода на проїзну частину дороги, та не вжив жодних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, у результаті чого, в межах пішохідного переходу, напроти буд. № 87, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Таким чином, свідоме перевищення максимально дозволеної та допустимої швидкості руху водієм ОСОБА_4 , а також порушення вищезазначених вимог ПДР, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, у результаті якої пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які призвели до смерті останнього.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.к. 28-30).

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.к. 13-16), протоколом допиту свідка (а.к.21-22), протоколом огляду предмету та відеозапису (а.к. 23), висновком експерта (а.к. 24-25), висновком експерта (а.к. 27), повідомленням про підозру (а.к. 28-29), протоколом допиту підозрюваного (а.к. 30-31).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обгрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартліпротии Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 :

- відповідно доп. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, який інкримінується згідно зі статтями 45, 49 КК України, йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 будучи громадянином російської федерації може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, так як має право безперешкодно залишати межі території України, у тому числі з усією родиною.

На території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості у підозрюваного здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

- відповіджно до п.3 ч. 1 ст.177 КПК України - може незаконно впливати на потерпілого, свідків та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтями 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише свідченнями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто від допитаних слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

За цих обставин ризик впливу на свідків є не лише на початковому етапі кримінального провадження - при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Основними свідками вчиненого кримінального правопорушення є місцеві жителі м. Олександрія Кіровоградської області, тобто особи, які проживають в одному населеному пункті разом із підозрюваним ОСОБА_4

- відповідно до п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризику, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, як того вимагають положення ст.178 КПК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведені обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Водночас, слідчий суддя відзначає, що у судовому засіданні ані підозрюваний, ані захисник не надали суду переконливих доказів, які б спростували ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу домашнього арешту та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, захисника та підозрюваного, враховуючи наявний ризики, передбачені п.п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши останньому цілодобово залишати житло, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що забезпечить виконання завдань кримінального правопорушення, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.02.2024 року.

Керуючись ст.ст.176-178, 181 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід - домашній арешт, до 19.02.2024, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

2) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками з приводу обставин кримінального провадження;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків покласти на СУ ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 19.02.2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8