Справа № 308/274/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 від 30 грудня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 від 30 грудня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що органом досудового розслідування встановлено, 29 грудня 2023 року під час заїзду в Україну через КПП «Ужгород» за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, громадянин ОСОБА_4 транспортував автомобіль марки «Mitsubishi L200» та надав для перевірки реєстраційні документи в яких не співпадає номер кузова.

30 грудня 2023 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

29 грудня 2023 року о 16 год. 40 хв. під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, КПП «Ужгород», слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 виявив та вилучив транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, буд. 55, Ужгородського району, Закарпатської області. Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Прокурор вказує на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 являється ОСОБА_6 , однак перевезення транспортного засобу на момент огляду місця події здійснював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обґрунтуванні клопотання прокурор посилається на положення: ч. 1 ст. 94, абз. 1 ч. 5 ст. 171, ч. 1 ст. 16 , ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, п. 2 ч. 2 ст. 173, ч.ч. 3,4 ст. 132 КПК України.

Прокурор зазначає що 30 грудня 2023 року постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, буд. 55, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - визнані речовими доказами.

Прокурор зазначає, що враховуючи викладене, а також те, що транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнані речовим доказом та є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, постала потреба у збереженні вказаного речового доказу, який надалі може бути використаний у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Як вказано у клопотанні, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

При цьому прокурор зазначає, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи.

Зважаючи на те, що транспортний засіб «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є об`єктами кримінально протиправних дій та визнані речовим доказом, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Окрім того прокурор вказує і на те, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення експертного дослідження, а саме: трасологічної експертизи транспортного засобу, яка є вкрай необхідною для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

Так, прокурор просить слідчого суддю:

накласти арешт на транспортний марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , який було вилучено в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, КПП «Ужгород»;

накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке було вилучено в ході огляду місця події 06.07.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, КПП «Ужгород» та знаходяться при матеріалах кримінального провадження;

заборонити використання та розпоряджання транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Прокурор в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином подав заяву в якій просив проводити розгляд за його відсутності, клопотанні задовольнити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Однак його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 вказаної норми, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів;

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ч.10 вказаної норми КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування встановлено, що 29 грудня 2023 року під час заїзду в Україну через КПП «Ужгород» за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, громадянин ОСОБА_4 транспортував автомобіль марки «Mitsubishi L200» та надав для перевірки реєстраційні документи в яких не співпадає номер кузова.

30 грудня 2023 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

29 грудня 2023 року о 16 год. 40 хв. під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, КПП «Ужгород», слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 виявив та вилучив транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, буд. 55, Ужгородського району, Закарпатської області. Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 являється ОСОБА_6 , однак перевезення транспортного засобу на момент огляду місця події здійснював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Окрім того слідчий суддя враховує і те, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього, буде неможливо провести експертне дослідження, а саме: трасологічної експертизи транспортного засобу для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду, в ході якого було вилучено майно а саме автомобіль «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 , огляд було проведено 29.12.2023.

Клопотання надійшло до суду, та зареєстровано 04.01.2023 року. Разом із тим, клопотання надійшло до суду поштовим зв`язком, згідно наявного на поштовому конверті поштового штемпелю, лист прийнято у поштовому відділенні для відправки 01.01.2024 року.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчим, слідчому судді доведено необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене,слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 від 30 грудня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,- задовольнити.

Накласти арешт на транспортний марки «Mitsubishi» моделі «L200» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які було вилучено в ході огляду місця події 29.12.2023 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, вантажний термінал КПП «Ужгород».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1