ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000130, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року ОСОБА_4 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000130, тобто до 19 жовтня 2023 року без визначення розміру застави.

Слідчий суддя врахував незмінність підстав для підозри ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дійшов висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчинених кримінальних правопорушень, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, дійшов висновку не визначати розміру застави.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки, викладені слідчим суддею в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що ніяких нових доказів за час розслідування здобуто не було. ОСОБА_4 пояснював, що не створював аккаунт, на який посилається сторона обвинувачення. Доступ до його телефону під час обшуку мали особи, які були присутні при обшуку, оглядали телефон в іншій кімнаті без присутності понятих. Сам обшук проведений з порушенням права ОСОБА_4 на захист. Усі інші докази взагалі не стосуються підозрюваного, а обставини, викладені у клопотанні слідчого та у підозрі є припущеннями, які не обґрунтовуються жодним доказом.

Зауважує, що підозрюваний має постійне місце проживання, алкогольні напої та наркотики не вживає, працює, має бездоганну робочу характеристику, за місцем мешкання також характеризується позитивно. На його утриманні знаходяться мати та батько, які є пенсіонерами, та неповнолітні діти. ОСОБА_4 страждає виразковою хворобою шлунку, потребує постійної медичної допомоги, яка йому не надається.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Так, 20.01.2023 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 19.03.2023 року.

В подальшому, 16.03.2023 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000130 від 10.02.2023 року, строком до шести місяців, тобто до 19.07.2023 року.

16.03.2023 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 14.05.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2023 року продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000130 від 10.02.2023 року за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 111, ч 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 111 КК України, строком до 9 місяців, тобто до 19 жовтня 2023 року.

05 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 02.09.2023 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.07.2023 року була залишена без змін.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано встановлено існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою. Встановлено, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, отже підозрюваний, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри, того, що ОСОБА_4 не створював аккаунт, на який посилається сторона обвинувачення, порушення права на захист підозрюваного під час обшуку, то вони зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Крім того, обґрунтованість підозри раніше була предметом судового розгляду та знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або непричетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину.

Ствердження сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, алкогольні напої та наркотики не вживає, працює, має бездоганну робочу характеристику, за місцем мешкання також характеризується позитивно, на його утриманні знаходяться мати та батько, які є пенсіонерами, та неповнолітні діти не є достатнім важелем для зменшення встановленого ризику. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 не є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки будь-які медичні документи, які б підтверджували неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора в матеріалах справи відсутні. Крім того, під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали стороною захисту вищезазначені документи в підтвердження цих доводів надані не були.

Що стосується визначення визначення розміру застави, то враховується наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Отже, враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, при постановленні ухвали як про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і щодо продовження його строку щодо обвинуваченого обґрунтовано не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів також зважає на те, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження застосування обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведеного, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3