ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3154/23 Справа № 210/4065/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, якою задоволено подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року задоволено подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Не погодившись з ухвалою суду 1-ї інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2023 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, судом не взято до уваги, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що потребує більш ретельного вивчення особистості засудженого та його поведінки за весь строк відбування покарання.

Звертає увагу, що з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження як судом 1-ї інстанції, так й апеляційним судом свою вину визнав частково, намагався протягом всього часу розгляду справи заплутати суд, надавав в свою чергу спотворені покази. Будь-яких заходів щодо відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди не вживав.

Вважає необґрунтованим висновок суду про доведення виправлення ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, оскільки з наданих адміністрацією колонії матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 до праці на виробництві не залучався, заробітну плату не отримував, тобто не був працевлаштованим, а тому не виконував свого обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 107 КВК України.

Звертає увагу, що наявність 3 заохочень у колонії за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, лише свідчить про залучення засудженого до вказаного виду праці в певні періоди часу, а не на весь період відбування покарання.

Зауважує, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 2 стягнення, останнє 11.10.2021 року, яке погашено лише 11.04.2022 року, тобто його поведінка не була сумлінною протягом всього періоду відбування покарання.

Згідно наявних матеріалів, станом на 05.05.2022 року, за оцінкою ступеню виправлення засуджений ОСОБА_7 не стає на шлях виправлення. В подальшому, 31.03.2023 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, оскільки за оцінкою ступеню виправлення засуджений ОСОБА_7 лише встає на шлях виправлення. Вважає, що висновок про доведення виправлення засудженого станом на 01.08.2023 рік є передчасним, враховуючи вищенаведені обставини та значний залишок невідбутої частини покарання, який склав більше 1 року 5 місяців позбавлення волі.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Під час апеляційного перегляду судового рішення встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 10 вересня 2018 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року вирок залишено без змін.

Початок строку відбування покарання рахується з 29.07.2019 року, кінець строку покарання 29 січня 2025 року.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Задовольняючи подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд 1-ї інстанції ретельно та належним чином перевірив доводи подання щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення.

При цьому, судом було враховано, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться: з 30.07.2019 року в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» м. Дніпро; з 15.01.2022 року в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» м. Кривий Ріг.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд 1-ї інстанції з`ясував ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму за весь час відбування покарання, та встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за тяжкий злочин. За весь час відбування покарання засуджений має 5 (п`ять) заохочень за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, має два стягнення, які станом на час розгляду справи погашено, не працевлаштований, однак залучається до робіт з благоустрою установи, виконує обов`язки днювального адмінбудівлі.

Засуджений за час відбування покарання закінчив навчання в комп?ютерній академії, не має заборгованості за виконавчими листами, такі листи не надходили на виконання, бере активну участь у реалізації програм диференційного виховного впливу, сумлінно дотримується трудової дисципліни.

При розгляді подання, судом встановлено, що він дійсно довів своє виправлення, усвідом наслідки вчинення дій, за які притягувався до кримінальної відповідальності, на свободі має міцні соціальні зв?язки, крім того наразі підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримав 31 посилку та передачі, був на 7 побаченнях.

Наявність заохочень за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, до праці на виробництві, відсутність стягнень, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.

Також, судом враховано, що відповідно до оцінки ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення, а за оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою «Касандра» визначено рівень ймовірної небезпеки як «Низький».

Суд враховуючи наведене та на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

З висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Частиною 1 статті 118 КВК визначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Розглядаючи подання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, судом 1-ї інстанції було враховано дані про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Доводи прокурора, що засуджений своєю працею не довів виправлення не відповідають матеріалам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що до засудження ОСОБА_7 працював без укладання трудового договору, займався ремонтом та програмним обслуговуванням мобільних телефонів та комп`ютерної техніки. Під час відбування покарання виконує обов`язки днювального адміністративної будівлі без отримання заробітної плати. Закінчив навчання в комп`ютерній академії «Крок» та здобув професію «програміст, системний адміністратор». До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, сумлінно дотримується трудової дисципліни.

Хоча в матеріалах справи і наявна довідка про доходи ОСОБА_7 , з якої вбачається, що засуджений за період з 01.06.2022 року по 30.06.2023 року доходів не мав, колегія суддів зауважує, що і виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили. Тому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про безпідставне не відшкодування шкоди потерпілому.

Наявність у засудженого ОСОБА_7 двох стягнень, які станом на час розгляду справи були погашені, колегія суддів не вважає достатніми підставами для відмови у задоволенні подання начальника установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , з урахуванням всіх даних, які послужили чинниками для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, які були досліджені судом 1-ї інстанції та їм надано належну оцінку.

Необґрунтованими є доводи прокурора з підстав передчасності застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки невідбутий строк становить більше ніж рік, та погоджується з судом 1-ї інстанції, що застосування умовно-дострокового звільнення залежить саме від настання пільг, визначених законом, тобто за сплином певного строку таке право може бути реалізовано, а так само і від оцінки ступеня виправлення.

Що стосується оскарження вироку, як підстави для відмови від умовно-дострокового звільнення засудженого, колегія суддів вважає слушними доводи суду 1-ї інстанції, що право на оскарження судового рішення є гарантією права на захист та дотримання принципу верховенства права. При цьому, як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_7 не заперечував факту вчинення злочину та вину у цьому визнав, однак він не погодився з кваліфікацію його дій саме за ст. 121 КК України, так як вважав що за обставин інциденту він діяв у стані необхідної оборони.

Доводи прокурора, що ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення, спростовуються наявними матеріалами справи. Так, відповідно до індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_7 станом на 20.06.2023 року довів своє виправлення. Ступінь виправлення засудженого підтверджується і щоденником індивідуальної роботи з засудженим. Відповідно до рішення комісії установи виконання покарань від 16.02.2023 року засуджений ОСОБА_7 переведений до дільниці соціальної реабілітації.

До того ж, відповідно до оцінки ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення, а за оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою «Касандра» визначено рівень ймовірної небезпеки як «Низький».

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала щодо ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 376, 419, 539 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, якою задоволено подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4