КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/399/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «ДТРЗ» - адвоката ОСОБА_6 ,на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001565 та накладено арешт (із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб) на належні ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» документи, а саме:

- Документи ПрАТ «ДТРЗ», а саме: заявка, моніторинг ринку, оголошення, комерційні пропозиції, тендерна документація, документи переможця по закупівлі № UA-2023-07-18-006417-а (предмет закупівлі: прокат кольорових металів та вироби кольорових металів для ливарного виробництва) на 23 аркушах в оригіналі та тендерна пропозиція ТОВ «АЛІМЕТ» по закупівлі № UA-2023-07-18-006417-а (предмет закупівлі: прокат кольорових металів та вироби кольорових металів для ливарного виробництва) на 40 аркушах в пронумерованому та прошитому вигляді, скріплені печаткою.

- Документи ПрАТ «ДТРЗ», а саме: заявка, моніторинг ринку, оголошення, комерційні пропозиції, тендерна документація, документи переможця по закупівлі № UA-2023-08-02-008056-а (предмет закупівлі: труби сталеві) на 28 аркушах в оригіналі та тендерна пропозиція ПП «АЛЬФАПРОММЕТ» по закупівлі № UA-2023-08-02-008056-а (предмет закупівлі: труби сталеві) на 50 аркушах в пронумерованому та прошитому вигляді, скріплені печаткою.

- Оригінал договору про закупівлю № 23276 від 22.08.2023 р. укладений за результатами проведеної закупівлі № UA-2023-08-02-008056-а з додатками на 13 аркушах.

- Оригінали видаткових накладних ПрАТ « ДТРЗ» з ПП «АЛЬФАПРОММЕТ» № АЛ-75 від 27.07.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АЛ-86 від 24.08.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АЛ-90 від 25.08.2023 по договору № 23276 на 1 арк., № АЛ-91 від 28.08.2023 по договору № 23276 на 1 арк., № АЛ-94 від 04.09.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АЛ-95 від 07.09.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АЛ-96 від 13.09.2023 по договору № 23248 на 1 арк., № АЛ-100 від 18.09.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АЛ-101 від 18.09.2023 по договору № 23276 на 1 арк., № АЛ-102 від 19.09.2023 по договору № 23108 на 1 арк., № АД-103 від 19.09.2023 по договору № 23276 на 1 арк., № АЛ-103 від 22.09.2023 по договору № 23276 на 1 арк.

- Копії податкових накладних ПП «АЛЬФАПРОММЕТ» 25.08.2023, 28.08.2023 року прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою на 2 арк.

- Платіжні інструкції ПрАТ «ДТРЗ» щодо оплати ТОВ «АЛІМЕТ» за договором № 23111: від 31.07.2023, № 3112 від 31.07.2023, № 3433 від 22.08.2023, № 3435 від 22.08.2023, № 3434 від 22.08.2023 на 5 арк.

- Оригінал наказу №865 к від 16.12.1998р. про прийняття на роботу ОСОБА_9 на 1 арк.

- Оригінал наказу №1985к від 10.10.2014 про переведення на посаду заступника начальника цеху з планування та відправки складального цеху ОСОБА_9 на 1 арк.

- Оригінал наказу №29к від 27.01.2023 про переведення на іншу роботу ОСОБА_9 на 1 арк.

- Оригінал Посадової інструкції заступнику начальника цеху з планування та відправки складального цеху ОСОБА_9 № ПІ П01-00/02-2021 від 17 березня 2021р. на 10 арк.

- Оригінал Посадової інструкції начальнику складального цеху № ПІ П01-00/01-2021 від 26 лютого 2021р. на 10 арк.

- Оригінал Наказу №470 від 17.06.2021р. «Про внесення змін до посадових інструкцій працівників підприємства» на 1 арк.

- Оригінал Наказу №1002 від 12.112021р. «Про внесення змін до посадових інструкцій працівників підприємства» на 1 арк.

- Оригінал Посадової інструкції заступнику генерального директора з комерційних питань ПІ П15-10/01-2023 від 28 серпня 2023р. на 9 арк.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ПрАТ «ДТРЗ» - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001565 від 07.11.2022.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що слідчий суддя прийняв до розгляду клопотання прокурора незважаючи на порушення ним норм КПК України щодо строку звернення до суду, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме вказане клопотання подано через півтора місяці після проведення обшуку. При цьому, слідчим суддею здійснено розгляд клопотання без участі власника майна та його представника (власник майна не був належно повідомлений про розгляд слідчим суддею клопотання прокурора про накладання арешту на тимчасово вилучене майно).

Апелянт вказує на те, що 19.10.2023 слідчим суддею по справі №757/44706/23-к здійснено розгляд клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (аналогічні документи зазначені в оскаржуваній ухвалі) під час проведення обшуку 28.09.2023 у ПрАТ «ДТРЗ», в рамках кримінального провадження №0001565 від 07.11.2022, за результатами розгляду відмовлено у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Але, незважаючи на наявну ухвалу суду від 19.10.2023 про відмову у накладенні арешту на тимчасове вилучене майно та постійне звернення власника майна з вимогою виконати вимоги, передбачені ч. 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор повністю ігнорував вимоги, не відповідав на отримані від власника майна клопотання.

Також апелянт зазначає, що посадові особи ПрАТ «ДТРЗ» не мають жодного відношення до розтрати коштів. Крім того, підприємство не використовує державні кошти для ведення господарської діяльності, та не є державним підприємством. Не дивлячись на дію воєнного стану, підприємство працює і своєчасно і у повному обсязі сплачує податки і збори. Вказане, у тому числі, підтверджується тим, що ПрАТ «ДТРЗ» веде законну і прозору діяльність.

Апелянт також звертає увагу на те, що не зрозуміло, яким чином речі та документи складені після 07.11.2022 та у 2023 році мають відношення до кримінального правопорушення, яке було вчинено до 07.11.2022.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «ДТРЗ» - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001565 від 07.11.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

14.11.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001565.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне, що колишній заступник директора з комерційної діяльності ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , увійшовши у злочинну змову з посадовими особами ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» (далі - ПрАТ «КЕВРЗ»), ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ «ДТРЗ») та ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» (далі - ПрАТ «ЛЛРЗ»), запровадив протиправний механізм привласнення коштів зазначених державних підприємств, 100% акцій яких належить АТ «Укрзалізниця», в особливо великих розмірах.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 2021 року, ОСОБА_10 залучив до протиправної діяльності директора ПрАТ «КЕВРЗ» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітника відділу з тендерної та договірної роботи ПрАТ «КЕВРЗ» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заступника начальника збирального цеху ПрАТ «ДТРЗ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також комерційного директора ПрАТ «ЛЛРЗ» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які сприяють підконтрольним ОСОБА_10 та його оточенню суб`єктам підприємницької діяльності - ПП «Альфапроммет» (), ТОВ «Алімет» (), ТОВ «Метал інвест буд» () в отримані державних замовлень під час закупівлі товарно-матеріальних цінностей (металевих труб, металопрокату, профілів для бандажних кілець, шестернів ГМР та ТЕД, колодок чавунних, зубчастих коліс та ін.), завищуючи при цьому очікувану вартість таких предметів близько на 20-30% від їх ринкової вартості.

Крім того, із метою створення видимості законності та добросовісної конкуренції під час процедур закупівель, ОСОБА_10 залучив до протиправної діяльності директора та бенефіціарного власника ТОВ «Укрконтінентсталь» () ОСОБА_14 , службових осіб ТОВ «Сота Україна» (), зокрема ОСОБА_15 , а також фактичних власників ТОВ «Іст Лоуд Груп» () ОСОБА_16 і ОСОБА_17 спільно із якими почав систематично вчиняти антиконкурентні узгоджені дії під час проведення торгів щодо закупівлі ПрАТ «КЕВРЗ», ПрАТ «ДТРЗ» та ПрАТ «ЛЛРЗ» товарно-матеріальних цінностей.

Суть вказаного протиправного механізму полягає у тому, що ПрАТ «КЕВРЗ», ПрАТ «ДТРЗ» та ПрАТ «ЛЛРЗ» мають можливість здійснювати закупівлю комплектуючих за спрощеною процедурою, в обхід електронної платформи «Prozorro».

Так, у разі виникнення потреби в забезпечені комплектуючими різної номенклатури, згадані вище посадові особи ПрАТ «КЕВРЗ», ПрАТ «ДТРЗ» та ПрАТ «ЛЛРЗ» отримують комерційні пропозиції потенційних учасників закупівлі, в тому числі від ПП «Альфапроммет» (), ТОВ «Алімет» (), ТОВ «Метал інвест буд» (), ТОВ «Іст Лоуд Груп» (), ТОВ «Укрконтінентсталь» (), ТОВ «Сота Україна» після чого формують техніко-економічне обґрунтування такої закупівлі з відомостями, що документально не підтверджується, таким чином створюють умови задоволення корисливих інтересів зазначених підприємств.

Після цього, вказані посадові особи, діючи за погодженням із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вираховують очікувану вартість предметів закупівлі на суму, що на 20-30 % перевищує середньоринкову вартість на аналогічні товари, а різниця визначається співучасниками як майбутній орієнтовний розмір предмета заволодіння.

Після формування «необхідної» очікуваної вартості, посадові особи ПрАТ «КЕВРЗ», ПрАТ «ДТРЗ» та ПрАТ «ЛЛРЗ» здійснюють оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі відповідних комплектуючих та проводять торги у формі електронного аукціону, де переможцем визначають підприємство підконтрольне ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 як єдиного учасника торгів або ж організовують подання штучної пропозиції іншого товариства для створення документальної видимості конкурентної боротьби.

У подальшому, після оголошення переможця торгів, здійснюється укладання із ним відповідних договорів на постачання товарно-матеріальних цінностей (металевих труб, металопрокату, профілів для бандажних кілець, шестернів ГМР та ТЕД, колодок чавунних, зубчастих коліс та ін.) із завищеною їх вартістю.

Таким чином, у період з 2022 по 2023 роки ПрАТ «КЕВРЗ», ПрАТ «ДТРЗ» та ПрАТ «ЛЛРЗ» здійснили закупівлю у підконтрольних ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 суб`єктів господарської діяльності комплектуючих до вагонів та локомотивів на загальну суму понад 200 млн грн.

Після цього, з метою легалізації коштів отриманих від протиправної діяльності, вказані вище особи, на підставі підроблених документів фінансово-господарської діяльності, здійснює перерахування коштів отриманих від зазначених вище замовників на рахунки суб`єктів підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, після чого проводить їх обготівкування та розподіл між всіма учасниками протиправного механізму.

За результатами проведених слідчих дій, в тому числі НСРД, оглядів, а також виконання доручень слідчого оперативними співробітниками ДЗНД Служби безпеки України, встановлено, що до вказаних кримінальних правопорушень причетні посадові особи ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (), виробничі та адміністративні приміщення якого розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Белелюбського (стара назва - Краснозаводська), 7.

Зокрема, в ході огляду мобільного телефону, який вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_18 , виявлено факти перерахування грошових коштів на картковий рахунок працівника ПрАТ «ДТРЗ» ОСОБА_9 .

Крім того, під час проведення НСРД в порядку ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 встановлено неодноразові факти обговорення між ними проведення закупівель товарно-матеріальних цінностей ПрАТ «ДТРЗ» до фактичного оголошення таких торгів, а також факти сприяння останнім за винагороду у перемозі підконтрольним ОСОБА_10 компаніям у відповідних торгах.

28.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_19 проведено обшук в офісних приміщеннях ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», де було тимчасово вилучено речі та документи.

23.11.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт (із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб) на належні ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» документи, які зазначенні у клопотанні прокурора.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0001565 від 07.11.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, щодо накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, як вбачається з ухвали, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, у зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна як речових доказів, або ненастання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а відтак висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК Українивизначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказом у вказаному кримінальному провадженні та може бути використані як доказ у кримінальному провадженні № 0001565 від 07.11.2022, при цьому постановою від 28 вересня 2023 року, вище зазначене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта, щодо здійснення слідчим суддею розгляду клопотання прокурора без участі власника майна та його представника, не беруться колегією суддів до уваги, зауважуючи на наступному.

У відповідності ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор у поданому клопотанні просив проводити розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна та його адвокатів, а тому з урахуванням вище викладених обставин, слідчий суддя прийшов до вірного висновку щодо розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна.

Однак є слушними твердження апелянта, що вказане клопотання подано через півтора місяці після проведення обшуку, тобто з недотриманням прокурором положень ч. 5 ст. 171 КПК України. Проте дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з положень ч. 1 ст. 173 КПК України, оскільки слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2023 вже було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання прокурора не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року, так як ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2023 не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави, викладені в поданій апеляційній скарзі, з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «ДТРЗ» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4