Провадження №11-сс/824/5784/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката, який діє в інтересах

власника майна (підозрюваної)

ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, якою відмовлено в задоволені клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000040 від 15.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

28 серпня 2023 року до Шевченківського районного суду надійшло клопотання детектива відділу детективів із захисту економіки у сфері віртуальних активів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000040 від 15.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти та цінні папери на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 (рахунок в цінних паперах) в АБ «Укргазбанк», із зобов`язанням банк разом з відомостями про виконання судового рішення про накладення арешту інформувати орган досудового розслідування про залишок грошових коштів та цінних паперів на цих рахунках на момент накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на відсутність підстав на накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

На вказану ухвалу слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що підтверджується доказами, які долучені до клопотання. Тому апелянт впевнений, що існують всі підстави вважати про набуття ОСОБА_7 арештованих грошових коштів кримінально протиправним шляхом. Крім того, на думку прокурора, відмова в задоволенні даного клопотання суттєво зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів, а також надасть можливість уникнути конфіскації майна підозрюваної, у разі винесення обвинувального вироку, однак слідчим суддею це не було взято до уваги. Тому, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання детектива та накласти арешт на майно ОСОБА_7 .

На апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 надійшли заперечення від адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , де вказується на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та міститься прохання залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- адвоката, який діє в інтересах власника майна (підозрюваної) ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обгрунтовану;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, Детективами Бюро економічної безпеки розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 15.02.2023 року, у тому числі і щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2,ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України.

Отже встановлено, що групою невстановлених осіб та головою наглядової ради АТ «АЙБОКС БАНК» ОСОБА_7 , як співорганізатором вчинення кримінальних правопорушень, за пособництва залучених нею працівників банку, протягом травня 2021 року - березня 2023 року здійснювалася діяльність з організації азартних ігор в мережі Інтернет без передбаченої законом легалізації з отриманням грошових коштів від гравців на рахунки підконтрольних юридичних осіб під виглядом прибутку від здійснення господарської діяльності з організації і проведення змагань (турнірів) з кіберспорту та спортивного покеру, при цьому, здобувши злочинним шляхом коштів на загальну суму 4 811 959 013,67 гривень, та у подальшому організувала вчинення дій щодо перерахування цих коштів, тобто легалізації (відмивання) цих коштів, фактичні обставини щодо яких свідчать про одержання їх злочинним шляхом вчинене в особливо великих розмірах.

17.07.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2,ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2023 року, відмовлено у накладенні арешту на майно зазначене у клопотанні.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за які передбачено покарання у вигляді штрафу від сорока тисяч до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення волі на строк до 15 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Детективом у клопотанні зазначено, а прокурором, при розгляді даного клопотанням слідчим суддею, підтримано, що правовою підставою для арешту майна підозрюваної ОСОБА_7 , є наявністю достатніх підстав вважати, що зазначені кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_7 із корисливих спонукань, за що, відповідно до санкції ч.3 ст.209 КК України, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку з чим існує необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна підозрюваного, який, відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Також зазначено, що необхідність такого арешту зумовлена наявністю ризиків знищення, сховання, пошкодження чи відчуження майна підозрюваною ОСОБА_7 , що підтверджено доданими до клопотання доказами.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень слід зазначити, що виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

З наданих суду матеріалів, підозра ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується актом В/25-0014/2662/БТ від 06.01.2023 року перевірки АТ «АЙБОКС БАНК»; документами, вилученими під час обшуку приміщення АТ «АЙБОКС БАНК»; матеріалами проведення негласних (розшукових) дій; висновками проведених судових експертизта іншими матеріалами кримінального провадження.

Отже, факти та інформація, що міститься у вищезазначених процесуальних документах, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, тобто вищезазначені докази об`єктивно зв`язують підозрювану ОСОБА_7 з інкримінованими їй кримінальними правопорушеннями.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

У випадку, передбаченому ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчому судді необхідно встановити наявність достатніх підстав вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п.3 ч.2 ст.170 КПК України та прийти до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на вище викладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, а також доданими до клопотання слідчого матеріалами, які доводять мету та правові підстави накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_7 , наявність обґрунтованої підозри, необхідність такого втручання у права і свободи, як арешт майна, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, розумність та співрозмірність арешту майна із виконанням завдань кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що існують всі підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, при цьому, колегія суддів впевнена, що такий арешт майна не створить негативних наслідків для підозрюваної.

Отже, арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, в разі визнання ОСОБА_7 винуватою за вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, і відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного у клопотанні детективу майна.

Разом з цим, слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

За таких обставини, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, якою відмовлено в задоволені клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000040 від 15.02.2023 року, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про накладення арешту на зазначене у клопотанні детективу відділу детективів із захисту економіки у сфері віртуальних активів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , майно підозрюваної ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокуроравідділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від

30 серпня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000040 від 15.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти та цінні папери на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 (рахунок в цінних паперах) в АБ «Укргазбанк», із зобов`язанням банк разом з відомостями про виконання судового рішення про накладення арешту інформувати орган досудового розслідування про залишок грошових коштів та цінних паперів на цих рахунках на момент накладення арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання детективу відділу детективів із захисту економіки у сфері віртуальних активів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000040 від 15.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.203-2, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти та цінні папери на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 (рахунок в цінних паперах) в АБ «Укргазбанк», із зобов`язанням банк разом з відомостями про виконання судового рішення про накладення арешту інформувати орган досудового розслідування про залишок грошових коштів та цінних паперів на цих рахунках на момент накладення арешту.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4