Дата документу 30.10.2023 Справа № 317/814/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/814/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/955/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула 30 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2023 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

5 листопада 2021 року, близько 2 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , під час побутової сварки зі своєю дружиною ОСОБА_11 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння після спільного вживання алкогольних напоїв, вимагав від своєї дружини ключі від їх спільного автомобіля «ЗАЗ Таврія NOVA» д.н.з. НОМЕР_1 , щоб поїхати з дому. Отримавши відмову, ОСОБА_9 виказав намір спалити вищевказаний автомобіль, після чого направився до приміщення гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння. При цьому, ОСОБА_11 пішла до гаражу разом з ним. Знаходячись у приміщенні гаражу, поруч з автомобілем та ОСОБА_11 , ОСОБА_9 взяв до рук пластикову ємкість об`ємом 5 літрів, що знаходилася у гаражі, повністю заповнену бензином, відкрив її, та стиснувши її обома руками, виплеснув бензин на дах та капот автомобіля, внаслідок чого бризки бензину потрапили на одяг і тіло ОСОБА_11 . При цьому, в роті ОСОБА_9 тримав запалену цигарку, від якої сталося займання вилитого бензину, внаслідок чого загорівся одяг на ОСОБА_11 та нею були отримані тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям обличчя, шиї та кінцівок.

Таким чином, ОСОБА_9 , знаходячись поруч з потерпілою ОСОБА_11 , в порушення вимог правил пожежної безпеки, тримаючи легкозаймисту речовину - бензин - поруч з джерелом вогню, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, вчинив дії, направлені на підпал майна, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_11 були завдані тілесні ушкодження.

Після отримання вказаних тілесних ушкоджень, 05.11.2021 року ОСОБА_11 була госпіталізована до КНП «Міська лікарня екстренної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла під наглядом лікарів.

Причиною смерті ОСОБА_11 є термічні опіки полум`ям обличчя, шиї та кінцівок ІІ АБ - ІІІ ступеня із залученням 46% поверхні тіла, що ускладнилися розвитком опікової хвороби з розвитком сепсису в стадії септикотоксемії та поліорганної недостатності.

Тим самим, вищевказаними діями ОСОБА_9 вчинив вбивство ОСОБА_11 через необережність.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2023 року:

ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 9149 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, та 300 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судової хімічної експертизи № СЕ-19/108-21/13898-ФХД від 26.11.2021 року у сумі 1372,96 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Строк покарання ухвалено відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_9 .

Доля речових доказів вирішена на підставі ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються дослідженими судом доказами, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, судом неправильно застосовано закон про криміналу відповідальність, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку, призначивши несправедливе та суворе покарання. Просить скасувати вирок суду та ухвалити відносно ОСОБА_9 виправдувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд помилково вказав на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами, дослідженими у суді. ОСОБА_9 з першого допиту на досудовому розслідуванні і до останнього слова у суді стверджував, що він дуже жалкує, що взяв в руки ємність із бензином, внаслідок чого він втратив дружину, щасливе сімейне майбутнє, власне здоров`я, тощо. Але він не лив бензин ні на автомобіль, ні на потерпілу, та не мав такого на меті. Він дійсно погрожував тим, що спалить автомобіль, але цього також не збирався робити. А казав так, бо дружина відмовилась віддавати ключі та документи на автомобіль. В той момент, коли він тримав ємність із бензином у лівій руці, ОСОБА_12 намагалась її вирвати, стиснула знизу і бензин потрапив на неї і на нього, після чого все спалахнуло. Такі свої покази ОСОБА_9 підтвердив під час слідчого експерименту. Крім того, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 538/к від 13.05.2022 року механізм потрапляння бензину на ОСОБА_11 і наступне його займання, викладені у протоколах допиту і слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , не виключається. Також у відповідності до висновку експерта № СЕ-19/108-21/13898-ФЧД від 26.11.2021 року, на представлених на дослідження чотирьох фрагментах марлі зі змивами з автомобілю та контролями до них, слідів нафтопродуктів або пально-мастильних матеріалів не виявлено, що повністю спростовує суперечливі пояснення ОСОБА_13 , які стверджували, що ОСОБА_9 лив бензин на автомобіль, а потім перекинув ємність з бензином через автомобіль. На користь правдивості версії саме ОСОБА_9 також свідчить тяжкість отриманих ним під час займання бензину тілесних ушкоджень. Суду була надана виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 15928 відділення термічної травми (опікового) та реконструктивної хірургії, згідно якої після проведеного лікування та аутодермопластики у ОСОБА_9 залишилась артроз десмогенна контрактура пальців лівої кисті (в якій, за словами ОСОБА_9 , він і тримав ємність з бензином на момент її займання). Таким чином, ОСОБА_9 надав слідству і суду правдиві покази, які підтверджені іншими належними доказами. Між тим, суд за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Вказує, що суд помилково та безпідставно відкинув доводи захисту про те, що діям ОСОБА_9 надано неправильну кваліфікацію, бо внаслідок його та ОСОБА_11 необережних дій та займання бензину, потерпілій було завдано тяжких тілесних ушкоджень, які повинні кваліфікуватися за ст. 128 КК України. На тяжкість наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_11 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 , вплинули наявність в неї тяжких хронічних хвороб та її зараження у лікарні СОRONA-вірусом, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 6853 від 29.12.2021 року, у відповідності до якого згідно посмертного діагнозу у ОСОБА_11 , крім опікової хвороби із розвитком сепсису, встановлено наявність гепатиту, нефриту, цукрового діабету 1 типу, вірусної двосторонньої пневмонії та коронавірусної хвороби, підтвердженої ПЛР тестом від 15.11.2021 року. Про те, що потерпіла ОСОБА_11 за життя страждала цукровим діабетом та знаходилась з приводу цієї хвороби на обліку у медзакладі за місцем проживання підтвердили під час допиту її мати ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_14 , які пояснили, що, зі слів лікарів, їм відомо, що наявність діабету серйозно ускладнювала стан ОСОБА_12 та її лікування. Також вони підтвердили, що в останні дні стан ОСОБА_11 погіршився внаслідок зараження її у лікарні короновірусною хворобою. Таким чином, вважає, що суд помилково не звернув уваги на доводи захисту, тому прийшов до помилкових висновків про правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України.

Вважає, що суд помилково погодився із тим, що ОСОБА_9 діяв з кримінальною протиправною самопевністю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення, оскільки в самому обвинуваченні зазначено, що його дії були направлені на підпал майна, внаслідок чого потерпілій були завдані тілесні ушкодження. При цьому, не існує жодного доказу того, що ОСОБА_9 міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме смерті своєї дружини, але легковажно розраховував на їх відвернення. На думку захисника, ОСОБА_9 підлягає виправданню на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Також вважає, що призначене судом покарання не відповідає особі обвинуваченого і є несправедливим через суворість. Суд не навів мотиви призначення покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 119 КК України, хоча вказаною статтею передбачено і більш м`яке покарання.

Крім того, суд першої інстанції повністю задовольнивши цивільний позов потерпілої, залишив без будь-якої уваги те, що ОСОБА_9 також втратив кохану дружину, яка була для нього дуже дорогою, тому біль від цієї втрати він не може оцінити в гривнях. Позивачкою також не наведено жодних розрахунків або аргументів такого розміру відшкодування. В той же час, при вирішенні цього питання ОСОБА_9 просив суд врахувати стан його здоров`я, бо він і на тепер потребує вживання медикаментів і реабілітації. Крім довідки до Акту огляду МСЕК про інвалідність, суду також було надано довідку КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» від 28.09.2022 року, згідно якої ОСОБА_9 рекомендовано корекцію контрактур в умовах відділення термічної травми та нагляд комбустіолога в динаміці. Крім того, ОСОБА_9 просив суд врахувати його матеріальне становище та стан усієї родини (батьки є пенсіонерами, а сестра знаходилась до 05.02.2023 року у відпустці по догляду за найменшою дитиною до досягнення нею 3 років). При цьому, ОСОБА_9 кожен місяць на відшкодування матеріальної шкоди надсилав на адресу ОСОБА_7 1000 грн. (за час судового розгляду усього надіслав 11 000 грн.). Виходячи з викладеного, стягнення 300 000 грн. поставлять ОСОБА_9 і всю його родину не тільки у тяжке матеріальне становище, а зроблять неможливим її фактичне виживання.

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала подану нею апеляційну скаргу. Зазначила, що на теперішній час обвинуваченим ОСОБА_9 відшкодована вся матеріальна шкода. Стосовно моральної шкоди пояснила про скрутне матеріальне становище ОСОБА_9 .

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого захисника. Просив не позбавляти його волі.

Потерпіла в судовому засіданні заперечувала проти доводів та вимог апеляційної скарги захисника, пославшись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції. Зазначила про наявність у загиблої доньки сина від першого шлюбу, якого вона утримує.

Представник потерпілої висловив позицію в судовому засіданні щодо заперечення апеляційній скарзі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги сторони захисту. Зазначив, що наведені у вироку суду першої інстанції докази доводять провину ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину, а наслідки, які настали, є неспростовними.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції помилково вказав на невизнання обвинуваченим своєї вини є надуманими та такими, що спростовуються як змістом оскаржуваного вироку, так і змістом апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 , висловлюючи позицію в суді першої інстанції щодо висунутого обвинувачення, не визнав провину в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 119 КК України.

Зазначив, що з ОСОБА_11 він одружений з 2017 року, між ними бували сварки з побутових причин. 04.11.2021 року він разом з потерпілою ОСОБА_12 , її сестрою ОСОБА_15 вечеряли вдома, випивали пиво, пізніше приїхав ОСОБА_16 - чоловік ОСОБА_15 . Він з ОСОБА_16 випили приблизно по 150 г горілки, сиділи дивились телевізор. Потім пішли спати. Його розбудила ОСОБА_17 з криками, почала бити, щоб він збирав речі і уходив (приблизно біля 02:00 години ночі), він почав одягатися і збиратися. З яких причин ОСОБА_17 це робила, він не знає, конфлікт відбувався у кімнаті, потім на кухні. Вийшла сестра ОСОБА_15 і почала їх заспокоювати. ОСОБА_18 ОСОБА_17 кидалася на нього, він вийшов на вулицю, ОСОБА_17 також вийшла, продовжили конфлікт там. Пояснив, що вимагав у неї ключі та документи від автомобіля «Таврія», щоб уїхати і десь переночувати, вона не давала їх, коли пішов до гаража, гараж був закритий. Потім ОСОБА_16 сказав ОСОБА_12 , щоб вона віддала йому ключі і документи, щоб зміг уїхати. Потім ОСОБА_16 відчинив двері гаражу і ОСОБА_9 потрапив до приміщення гаражу і просив у ОСОБА_12 , щоб вона віддала ключі від автомобіля, вона відмовилась це робити, продовжувала обзивати його та його батьків.

Обвинувачений пояснив, що стояв у гаражі біля автомобіля «Таврія», біля двері водія, побачив пластикову баклажку з бензином (розумів що там бензин) об`ємом 5-6 літрів, взяв її і поставив на капот автомобіля і вимагав віддати ключі, щоб налякати ОСОБА_12 і щоб вона віддала йому ключі. Мети підпалювати нікого у нього не було. Коли ОСОБА_12 почала до нього підходити, він тримав баклажку у руці (за ручку пляшки), ОСОБА_12 схопила баклажку, але він не віддавав. На нього і на ОСОБА_17 вилився бензин з баклажки, чи відкривав він баклажку не пам`ятає. Потім усе спалахнуло, оскільки у нього в руці була запалена сигарета. Він почав горіти, не побачив що горіла ОСОБА_17 . Не міг вийти через ворота, а вийшов через двері, на дворі почав з себе скидувати одяг, який палав. Знявши увесь одяг, він побачив, що ОСОБА_17 лежить на порозі між гаражем і хатою. Зайшов у хату, щоб допомогти укрити ОСОБА_17 (взяти речі). ОСОБА_16 викликав МНС та швидку допомогу. Потім у будинку взяли ключі від автомобіля «Таврія», щоб віддати працівникам МНС, щоб загасити пожежу. Коли вийшов з будинку, ОСОБА_17 вже була у машині швидкої допомоги, їх обох забрали до реанімації (різними авто). Коли він лежав у реанімації, дізнався від лікаря, що ОСОБА_17 захворіла на COVID. ОСОБА_16 та ОСОБА_15 сказали, що ОСОБА_17 померла. Зазначив, що ОСОБА_12 не давала йому ключі від автомобіля, посилаючись на те, що він у нетверезому стані, не пам`ятає, що казав фразу «тут буде усе палати» і про погрози ОСОБА_16 , проте додав, що виказував погрози спалити перед тим, як піти до гаражу.

Він перший зайшов до гаражу, з вже запаленою цигаркою, яку він тримав у правій руці. Розумів, що бензин - це легкозаймиста суміш. Пояснив, що міг вийти з гаражу, але вирішив залякати ОСОБА_12 баклажкою з бензином. Куди поділась баклажка з його рук після початку пожежі він не пам`ятає. ОСОБА_16 і ОСОБА_15 стояли за ОСОБА_12 , біля капоту автомобіля. Щоб він лив бензин на автомобіль і стискав баклажку, він цього не пам`ятає, як і хто саме відкрив її.

Під час проведення слідчого експерименту від 11.05.2022 року за участю ОСОБА_9 останній, у присутності захисника, відтворив обстановку та обставини вчинення ним злочину, показав місце та пояснив механізм події, що сталася 05.11.2021 року у приміщенні гаражу, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, те, що він просив дружину ОСОБА_12 віддати йому ключі від автомобіля, в гаражі він взяв пляшку з бензином об`ємом 5 л, повністю заповнену бензином, і поставив її на капот автомобіля, з метою залякування, сказав дружині: «давай колючі або буде погано», вона підбігла і схопила пляшку з бензином обома руками і бензин виплюхнувся на неї і на нього. З самого початку він зайшов до гаражу з запаленою цигаркою, де саме він її тримав у роті чи у правій руці він не пам`ятає. Після цього стався спалах. У нього стало горіти обличчя і одяг, не міг себе загасити, вибіг з гаражу, знімаючи з себе палаючий одяг, тому що відбувалося в цей час з ОСОБА_12 він не бачив. У гаражі під час події були присутні ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які стояли неподалік вхідних дверей до гаражу. ОСОБА_12 стояла поруч з ним з лівої сторони автомобіля, обличчям до нього, приблизно навпроти лівого переднього колеса автомобіля, відстань між ними була 70-80 см (т. 1 а.п. 192-213).

Незважаючи на позицію ОСОБА_9 щодо невизнання своєї вини, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника, які були при апеляційному розгляді підтримані обвинуваченим, про те, що ОСОБА_9 лише хотів залякати свою дружину, але не мав на меті та не виливав бензин ні на автомобіль, ні на потерпілу, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, за показами допитаної в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_7 загибла ОСОБА_19 є її донькою. 05.11.2021 року вранці біля 07:15 год. вона поверталася з нічної зміни, побачила поліцейський автомобіль за адресою її проживання, допитували старшу доньку - ОСОБА_14 . Зі слів ОСОБА_16 (зятя) і ОСОБА_20 (старшої доньки), в гаражі ОСОБА_21 вимагав ключи від автомобіля, а ОСОБА_17 не давала ключі, оскільки він був нетверезий, потім він взяв каністру з бензином, і у нього була запалена цигарка, ОСОБА_16 кричав: «Що ти робиш!», все спалахнуло, ОСОБА_21 вискочив і тушив себе, на ОСОБА_17 не звертав увагу. Також ОСОБА_12 у лікарні казала їй, що ОСОБА_21 погрожував у кухні (перед тим як зайти в гараж) що «усе буде палати тут». Коли вона побачила доньку у лікарні, вид у неї був страшний.

Потерпіла просила покарати ОСОБА_9 суворо, оскільки про це казала і ОСОБА_12 в останні дні життя. Також підтвердила часткове відшкодування шкоди обвинуваченим, а саме витрат на лікування доньки, та додала, що ОСОБА_22 дуже артистично намагався попросити вибачення, але вона вважає, що він це робив не щиро.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_23 пояснив, що у листопаді 2021 року він разом зі своєю дружиною - ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вечеряли вдома та вживали алкогольні напої. Вночі його розбудила дружина і сказала, що між ОСОБА_12 і ОСОБА_21 скандал. Він зайшов до їх кімнати і побачив, що ОСОБА_12 і ОСОБА_21 тримають один одного за одяг, намагався їх обох заспокоїти, вони вийшли з кімнати та продовжили скандал на кухні, ОСОБА_12 казала, що ОСОБА_21 її розбудив і влаштував скандал. ОСОБА_21 зібрав свої речі у рюкзак, спільні гроші і коштовності ОСОБА_17 були у його штанах, які потім обгоріли. У процесі скандалу ОСОБА_17 просила, щоб ОСОБА_21 пішов з будинку. Він бив по вікнам, по дверям, щоб його пустили в будинок, і просив ключі від автомобіля. Настя не давала ключі від автомобіля, оскільки ОСОБА_21 був у нетверезому стані. Потім він відчинив гараж, щоб він забрав свої речі, які він заздалегідь поклав у автомобіль. В гаражі ОСОБА_21 знов почав вимагати ключі і документи від автомобіля, щоб на ньому уїхати. Бив кулаками по кузову автомобіля, вимагаючи ключі від автомобіля. Погрожував усім, що він усе в гаражі спалить і що усе буде «полихати». Потім ОСОБА_21 схопив пластиковий 5 літровий бутиль з бензином, що стояв на підлозі біля автомобіля, відкрутив кришку і нажав двома руками на бутиль, виплиснув бензин на автомобіль у напрямку ОСОБА_24 , його та його дружини ОСОБА_14 , при цьому тримав у роті запалену цигарку. За долі секунди вилитий бензин спалахнув у гаражі. Після того, як бензин спалахнув, ОСОБА_25 відразу вибіг з приміщення гаражу, покинувши їх трьох у приміщенні гаражу. Загорівся автомобіль та все у гаражі, перед ним біля дзеркала водійських дверей автомобіля стояла ОСОБА_26 , яка горіла, горіло її волосся. На ньому горіла куртка, тому він вибіг з гаражу, зняв з себе куртку і забіг до гаражу витягувати ОСОБА_17 . Його дружина ОСОБА_15 вийшла за ОСОБА_21 , а потім повернулася і допомагала йому витягувати ОСОБА_12 з гаражу. В цей час ОСОБА_25 перебував у хаті і дивився на свої руки. Разом з дружиною вони витягли ОСОБА_12 на подвір`я, почали гасити пожежу на її одязі (тілі). Коли потушили вогонь на одязі, він зачинив двері гаражу, щоб вогонь не розповсюджувався, після чого побіг до будинку і викликав пожежну та швидку допомогу, ОСОБА_21 також відвезли до лікарні.

Свідок зазначив, що ОСОБА_9 запалив сигарету у гаражі за 2 хвилини до пожежі. ОСОБА_9 погрожував і на вулиці, і у гаражі, бризки бензину попали на нього і на ОСОБА_17. Бутиль з бензином був повний, приблизно 3 літри бензину ОСОБА_21 вилив на автомобіль, пройшли секунди. Після того, як ОСОБА_21 виплеснув бензин, він кинув бутиль у бік його дружини ОСОБА_15 , коли баклажка летіла, вже горіло, горіла ОСОБА_12 .

Показання свідка ОСОБА_23 , надані під час судового розгляду, узгоджуються з поясненнями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Так, згідно протоколу слідчого експерименту від 23.11.2021 року з додатками до нього свідок ОСОБА_23 показав місце та пояснив механізм вчинення злочину у приміщенні гаражу, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, те, що в ніч з 4 на 5 листопада 2021 року, ОСОБА_9 , будучи у алкогольному сп`янінні, під час сварки з ОСОБА_11 , виказав намір спалити автомобіль, а саме сказав «зараз все буде палати». ОСОБА_9 у гаражі взяв у руки пляшку об`ємом 5 л повністю заповнену бензином і виплеснув на автомобіль, через те, що в зубах ОСОБА_9 тримав запалену цигарку, яку він запалив тільки як зайшов до гаражу, розлитий бензин спалахнув. ОСОБА_11 перебувала на відстані 50 см від ОСОБА_9 . Свідок з дружиною ОСОБА_15 намагалися зупинити ОСОБА_9 , але він виплеснув бензин на передню частину автомобіля, після чого пляшку з-під бензину перекинув наперед автомобіля і через запалену цигарку за мить усе спалахнуло, ОСОБА_11 , яка стояла перед ОСОБА_23 , запалала «як свічка» (т. 1 а.п. 170-190).

З показань свідка ОСОБА_14 (сестри ОСОБА_11 ) вбачається, що 04.11.2021 року вона, її чоловік ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вечеряли разом, під час вечері вживали алкогольні напої. Приблизно о 23.00 год. її чоловік пішов спати, а вона з сестрою вийшли з будинку та розмовляли. Підійшов ОСОБА_21 і розпочалася сварка між ОСОБА_12 та ОСОБА_21 , вона пішла у будинок, потім вони зайшли на кухню, де сварка продовжилася. Потім ОСОБА_21 пішов спати, через деякий час вони з сестрою також пішли спати. Вночі вона почула, що почалася сварка між ОСОБА_21 і ОСОБА_12 , вона розбудила чоловіка і вони разом зайшли до них до кімнати. Вони хапали один одного за одяг та сестра виганяла ОСОБА_21 з будинку до його батьків в с. Михайлівка Вільнянського району. ОСОБА_21 почав збирати речі і вимагав ключі від автомобіля, який вони придбали у шлюбі. ОСОБА_12 не віддавала ключі, оскільки ОСОБА_21 був у стані алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_21 побіг на кухню шукати ключі. Погрожував, що якщо йому не віддадуть ключі, то зараз «усе тут буде палати». ОСОБА_9 вийшов на вулицю, а вони замкнули двері. ОСОБА_9 став стукати у вікна, тому вони впустили його у будинок. Потім ОСОБА_16 відчинив гараж, оскільки цього вимагав ОСОБА_9 . У гаражі ОСОБА_9 продовжив вимагати віддати ключі і документи від автомобіля, але ОСОБА_12 відмовила йому. ОСОБА_21 був дуже розлючений і бив кулаком по даху автомобіля. Біля ОСОБА_21 була пластикова ємкість з бензином приблизно 5-6 літрів, яка була повна, він взяв її і відкрив кришку, стиснувши пляшку обома руками, почав обливати автомобіль бензином. При цьому, у ОСОБА_27 у роті була запалена цигарка. В цей час вона та її чоловік ОСОБА_16 застерігали ОСОБА_21 , що може спалахнути. Баклажка з залишками бензину перелетіла через автомобіль і впала біля її ніг на підлогу. Вона крикнула ОСОБА_21 «що ти твориш» і в цей час стався спалах. Вона вибігла з гаражу. Не помітила як з гаражу вибіг ОСОБА_21 . Слідом за нею вибіг її чоловік ОСОБА_16 . Коли вийшла з гаражу, через дверний отвір побачила, що ОСОБА_12 лежить на підлозі біля автомобіля і вона палає. В цю мить ОСОБА_16 це побачив і кинувся їй на допомогу і за допомогою своєї куртки він намагався збити полум`я з неї і почав витягати її на вулицю, вона також допомагала йому її витягати. Далі вона завела ОСОБА_12 до будинку та побачила, що ОСОБА_21 сидить на сходах до будинку і розглядає свої руки. ОСОБА_16 викликав пожежників і швидку допомогу, ОСОБА_21 спроб допомогти дружині не робив, продовжував сидіти на сходах.

Показання свідка ОСОБА_14 , надані під час судового розгляду, не суперечать поясненням, наданими нею під час проведення слідчого експерименту за її участю.

Так, згідно протоколу слідчого експерименту від 23.11.2021 року з додатками до нього свідок ОСОБА_14 показала місце та пояснила механізм вчинення злочину у приміщенні гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, те, що в ніч з 4 на 5 листопада 2021 року, ОСОБА_9 , будучи у алкогольному сп`янінні, під час сварки з ОСОБА_11 , виказав намір спалити автомобіль та погрожував «що все тут буде палати». До цього його намагалися зупинити вона та її чоловік ОСОБА_16 , який казав «Що ти робиш, у тебе сигарета в роті», але ОСОБА_9 взяв у руки пляшку об`ємом 5 л, повністю заповнену бензином, і виплеснув бензин на автомобіль, після чого пляшку з залишками бензину він перекинув наперед автомобіля і вона впала у проході біля її ніг, через запалену цигарку, яку він запалив, бензин спалахнув. Свідок бачила, що у місці, де стояли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , яка була на відстані приблизно 50-100 см від нього, та де стояв ОСОБА_23 , палає полум`я (т. 1 а.п. 148-168).

За протоколом огляду місця події від 05.11.2021 року з додатками до нього оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема, приміщення гаражу, в якому стіни та речі мають нашарування нагару внаслідок термічного впливу. У приміщенні гаражу виявлено автомобіль «ЗАЗ Таврія NOVA», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов якого вкритий нагаром, у передній частині є пошкодження, у передній лівій частині пошкодження ЛФП внаслідок термічного впливу. Біля задньої стіни гаражу виявлено пластикову ємкість зі слідами термічного впливу із запахом ПМР (т. 1 а.п. 75-90).

З акту про пожежу та звіту від 05.11.2021 року вбачається, що 05.11.2021 року о 02:33 год. було виявлено пожежу в гаражі за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок пожежі пошкоджено приміщення гаражу, автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , травмовані ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Найбільш вірогідною причиною виникнення пожежі є занос джерела запалювання ззовні (підпал) (т. 1 а.п. 98-102).

Як вбачається з посмертного епікризу № 15927 від 16.11.2021 року, ОСОБА_11 померла у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.п. 65-67).

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа № 6853 від 29.12.2021 року смерть ОСОБА_11 настала від термічних опіків полум`ям обличчя, шиї та кінцівок ІІ АБ - ІІІ ступеня із залученням 46% поверхні тіла, що ускладнилися розвитком опікової хвороби з розвитком сепсису в стадії септикотоксемії та поліорганної недостатності. Ці ушкодження утворилися від локальної дії високої температури полум`я, незадовго до надходження в стаціонар. Як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю (т. 1 а.п. 103-107).

З висновку комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 185/к від 28.02.2022 року вбачається, що при аналізі даних допитів і слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 від 23.11.2021 року суттєвих розбіжностей не виявлено. Встановлено, що всі події відбувалися в гаражі біля автомобіля. При цьому, усі учасники подій розташовувалися таким чином, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_23 стояли вздовж лівої сторони автомобіля в наведеній послідовності від задньої частини автомобіля до передньої. Відстань між кожним з них складала 100 см відповідно. ОСОБА_14 знаходилася з іншого боку автомобіля у передній частині. ОСОБА_9 виливав бензин з пластикової пляшки вздовж лівого боку автомобіля аж до капоту, тримаючи в роті запалену цигарку, внаслідок чого сталося займання палива. Виходячи з наведеного, слід вважати, що найближчими до місця займання були ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , що передбачає в них найбільш виражену опікову травму. У ОСОБА_11 мали місце термічні опіки полум`ям обличчя, шиї та кінцівок ІІ АБ - ІІІ ступеня 46% поверхні тіла, у ОСОБА_9 були опіки обличчя і рук, які потребували стаціонарного лікування, у тому числі, і у реанімаційному відділенні. ОСОБА_23 мав опіки кистей рук, які лікувалися амбулаторно. Порівнюючи наведені дані, можна вважати, що можливість спричинення тілесних ушкоджень загиблій ОСОБА_11 за умов і обставин, зазначених в матеріалах допитів і слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 , не виключається (т. 1 а.п. 108-123).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 538/к від 18.05.2022 року встановлено, що механізм потрапляння бензину на ОСОБА_11 і наступне його займання, викладені у протоколах допиту і слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , а отже, і можливість отримання опіків потерпілою ОСОБА_11 за даних обставин не виключається (т. 1 а.п. 124-136).

Згідно висновку судової хімічної експертизи (нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів) № СЕ-19/108-21/13898-ФХД від 26.11.2021 року на представленій на дослідження полімерній пляшці з ознаками термічного впливу (що була вилучена 05.11.2021 року в ході огляду місця події) виявлено сліди нафтопродуктів, а саме, на внутрішній та зовнішній поверхні полімерної пляшки з ознаками термічного впливу виявлено сліди нафтової оливи (т. 1 а.п. 138-144).

Протоколом огляду предмета засвічується огляд пластикової ємкості зі слідами термічного впливу з підлоги гаражу, яка була вилучена 05.11.2021 року під час огляду місця події та визнана речовим доказом (т. 1 а.п. 91-96).

Отже, на переконання колегії суддів, сукупність досліджених доказів у логічному їх поєднанні не викликає жодного сумніву у доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому злочині доведена за критерієм «поза розумним сумнівом».

Будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці вказаних доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх обґрунтованістю, мотиви, з яких було прийнято вказане рішення, докладно, логічно та переконливо викладено в оскаржуваному вироку, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Таким чином, дії ОСОБА_9 , за вищевказаними обставинами, відповідають кваліфікації за ч. 1 ст. 119 КК України.

Твердження захисника, з посиланням на показання обвинуваченого ОСОБА_9 , надані ним в суді першої інстанції та під час проведення слідчого експерименту, та на висновок експерта № 538/к від 13.05.2022 року, про те, що саме потерпіла, намагаючись вирвати з рук обвинуваченого ємність з бензином, стиснула її знизу і бензин потрапив на них, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 , які вказували, що саме обвинувачений відкрив ємність з бензином та стиснув її обома руками, внаслідок чого бензин потрапив на автомобіль та на потерпілу, а також висновком комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 185/к від 28.02.2022 року, за змістом якого не виключається можливість спричинення тілесних ушкоджень загиблій ОСОБА_11 за умов і обставин, зазначених в матеріалах допитів і слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 .

Зміст показань свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 вказує на усвідомлену поведінку обвинуваченого.

Одночасно слід відмітити, що під час допиту в суді першої інстанції сам ОСОБА_9 зазначав, що він погано пам`ятає деякі обставини - чи виплескував він бензин на автомобіль і чи стискав ємкість, хто саме відкрив її, тощо, а тому пояснення обвинуваченого стосовно механізму вчинення злочину, судова колегія вважає обраною ним лінією захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Доводи захисника про те, що обвинувачений дуже жалкує, що того дня взяв у руки ємність з бензином, внаслідок чого він втратив дружину, щасливе сімейне життя та власне здоров`я, не спростовують висновків суду.

При цьому поведінка обвинуваченого, відсутність вибачення, про що зазначала потерпіла не надавали місцевому суду підстав для визнання обставини, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Посилання захисника на висновок експерта № СЕ-19/108-21/13898-ФХД від 26.11.2021 року, згідно якого на чотирьох фрагментах марлі зі змивами з автомобілю та контролями до них не виявлено слідів нафтопродуктів або пально-мастильних матеріалів, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. Є документально підтвердженим факт займання вилитого бензину, від якого, у тому числі, загорівся одяг на потерпілій ОСОБА_11 , що сталося саме внаслідок дій ОСОБА_9 у вигляді вилитого палива та тримання запаленої цигарки.

Твердження апелянта про те, що на користь правдивості версії саме ОСОБА_9 свідчить тяжкість отриманих ним під час займання бензину тілесних ушкоджень, є безґрунтовними, оскільки згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 185/к від 28.02.2022 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були найближчими до місця займання, а тому останні отримали найбільш виражену опікову травму.

Доводи захисника про те, що дії ОСОБА_9 повинні кваліфікуватися за ст. 128 КК України, оскільки внаслідок його та ОСОБА_11 необережних дій та займання бензину останній було завдано тяжких тілесних ушкоджень, тоді як на тяжкість наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_11 вплинули наявність у неї тяжких хронічних хвороб та її зараження у лікарні коронавірусною хворобою, колегія суддів вважає неспроможними та такими, що спростовуються висновком судово-медичної експертизи трупа № 6853 від 29.12.2021 року, яким встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала саме від термічних опіків полум`ям обличчя, шиї та кінцівок ІІ АБ - ІІІ ступеня із залученням 46% поверхні тіла, що утворилися від локальної дії високої температури полум`я, незадовго до надходження в стаціонар. Як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Посилання в апеляційній скарзі про недоведеність наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, є неприйнятними, з огляду на наступне.

Так, об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_9 злочину характеризується посяганням на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком. З суб`єктивної сторони злочин характеризується необережністю у виді злочинної самовпевненості, оскільки при вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення.

Саме такі складові об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушенняпритаманні кримінальному правопорушенню, передбаченому ст. 119 КК України.

Отже, на переконання колегії суддів, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки саме внаслідок активних дій обвинуваченого, який, знаходячись в гаражі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виказуючи погрози підпалу, тримав у руках легкозаймисту речовину - бензин поруч з джерелом вогню, вчинив усвідомлені та цілеспрямовані дії щодо відкриття пластикової ємності із бензином, його виплеску - діяв з кримінальною протиправною самовпевненістю, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення, вчинив дії, направлені на підпал майна, у зв`язку з чим потерпілій ОСОБА_11 , яка знаходилась поруч з ним, були завдані тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям обличчя, шиї та кінцівок, від яких вона померла.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України у межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України призначив покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону, відношенню обвинуваченого до скоєного, даним стосовно його особистості.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, об`єм обвинувачення та конкретні обставини у даному кримінальному провадженні, зокрема скоєння злочину відносно своєї дружини, непоправному наслідку.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, які не складають уявлення щодо наявності переконливих та вагомих обставин на користь призначення більш м`якого покарання.Так, ОСОБА_9 раніше не судимий, є особою з 2 групою інвалідності, яку оформив у зв`язку з отриманими опіками внаслідок скоєного ним злочину.

Врахував місцевий суд і думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, районний суд визнав активне сприяння у розкритті злочину та часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди.

У якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав вчинення ОСОБА_9 злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі досліджені усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання за видом та розміром колегія суддів не вбачає.

При цьому повна сплата обвинуваченим стягнутої на користь потерпілої матеріальної шкоди у сумі 9 149 грн. на час апеляційного розгляду не здатна спростувати висновок місцевого суду стосовно призначеного покарання, оскільки не є достатньо переконливою обставиною для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та можливість пом`якшення призначеного покарання.

До того ж, сплата обвинуваченим суми матеріальної шкоди мала місце внаслідок рішення місцевого суду за цивільним позовом потерпілої щодо її відшкодування.

Обставин, які б можна було віднести на користь пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_9 , відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема і в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є мінімальним за санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.

Надаючи відповідь на довод захисника про стягнення з обвинуваченого надто великої суми моральної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з положеннями п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Внаслідок вчиненого злочину діями обвинуваченого ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , яка перебувала з обвинуваченим у шлюбних відносинах.

Після отримання тілесних ушкоджень 05.11.2021 року ОСОБА_11 була госпіталізована до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год. 45 хв. померла під наглядом лікарів.

Весь цей час поруч з потерпілою перебувала її мати - ОСОБА_7 , яка протягом всього часу перебування доньки у лікарні доглядала за нею, купувала медикаменти, був порушений її звичний спосіб життя та втрачені суспільні зв`язки.

Після смерті близької людини потерпіла ОСОБА_7 зазнала невідворотних шкідливих наслідків, спричинених смертю доньки, внаслідок чого потерпіла потребує довгої реабілітації.

Більш того, після смерті ОСОБА_11 залишився без піклування її малолітній син від першого шлюбу - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який залишився проживати з бабусею - ОСОБА_7 , оскільки його батько проживає разом з іншою родиною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку що заподіяна моральна шкода потерпілій ОСОБА_7 є очевидною, а рішення суду першої інстанції щодо визначення її у розмірі 300 000 гривень було прийнято з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань потерпілої, яких вона зазнала внаслідок втрати доньки.

Рішення місцевого суду щодо цивільного позову прийнято з дотриманням положень ст.ст. 128, 129 КПК України та ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у ньому наведено мотиви та підстави для задоволення цивільного позову.

Доводи ж сторони захисту про необхідність зменшення ОСОБА_9 розміру моральної шкоди, апеляційна інстанція вважає необґрунтованими, оскільки менший розмір відшкодування моральної шкоди буде несправедливим та не відповідатиме характеру та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, ступеню страждань потерпілої, негативним наслідкам, які для неї настали.

Посилання сторони захисту на те, що районний суд не врахував стан здоров`я ОСОБА_9 , який отримав інвалідність, потребує вживання медикаментів та реабілітації, а також тяжке матеріальне становище його родини, не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодувати завдану потерпілій моральну шкоду за вчинене кримінальне правопорушення і саме у визначеному судом розмірі, який, з урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів знаходить справедливим.

Отже, переглянувши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 в межах заявлених апеляційних вимог, виконуючи приписи ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції, тому залишає апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю, а вирок місцевого суду - без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2023 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4