Справа №345/1166/24
Провадження № 1-кс/345/192/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, клопотання старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, так як, він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий клопоче про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 прибув у судове засідання самостійно. Факт надання йому копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, більше ніж за три години до початку розгляду цього клопотання слідчим суддею, посвідчений підписом підозрюваного на примірнику клопотання, поданому суду.

У судовому засіданні підозрюваний просив обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, який просить задоволити клопотання слідчого у зв`язку з існуванням, визначених ст. 177 КПК України, ризиків; вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч. 1 ст. 177 КПК), підстави (ч. 2 ст. 177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст. 178 КПК). Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Клопотання обґрунтовується тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 № 213-рс солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом на 3 (три) роки, призначено на посаду навідника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону та зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат

ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 126, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил поведінки військовослужбовців; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Окрім того, відповідно до ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України солдат ОСОБА_4 , зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та востаннє продовжений Указом Президента України від 06.11.2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 № 3429-IX, з 05 год. 30 хв. 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Проте, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

Так, 20.12.2023 близько 10 год 00 хв, ОСОБА_4 , будучи запрошеним у гості ОСОБА_6 , який являвся орендарем квартири АДРЕСА_1 , власником якої являється потерпіла ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаній квартирі, в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мікрохвильової печі марки «FIF» моделі

«MW 05-06», сірого кольору, яка знаходилася в одній із кімнат вказаної квартири та належала ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , таємно викрав мікрохвильову піч марки «FIF» моделі «MW 05-06», сірого кольору, вартістю 1 583 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 583 грн.

Вказані матеріали є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом допиту ОСОБА_8 від 12.01.2024;

- протоколом огляду місця події від 16.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 14.02.2024;

- висновком експерта від 26.01.2024 №СЕ-19/109-24/981-ТВ;

- довідкою з ПТ «Ломбард «Фінанс» від 15.01.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

08.02.2024 ОСОБА_4 , у відповідності до ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Тобто, з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам передбаченими п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, тому, будучи уродженцемта зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 , може виїхати за межі Івано-Франківської області з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Крім того в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , проходячивійськову службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді навідника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 14.02.2022 самовільно залишив місце служби, у зв`язку з чим 21.06.2022 до Білоцерківського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, де судове провадження 17.11.2022 було зупинено у зв`язку з розшуком останнього.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 схильний до кримінально-протиправної поведінки (самовільно залишив військову частину, щодо нього в суді розглядається обвинувальній акт про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, переховується від суду тощо).

За таких обставин ризик вчинення нових злочинів продовження злочинної діяльності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від суду. Цьому також сприятиме відсутність соціальних зв`язків на місці проживання підозрюваного.

Враховуючи вище наведені ризики, особу підозрюваного, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання неможливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування та суду не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недоцільним, оскільки останній вчинив злочини, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Застосування такого запобіжного заходу жодним чином не мінімізує наведені вище ризики.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

При цьому застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, а тому він схильний до суспільно-небезпечної поведінки, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, необхідно задоволити, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи недоведеність на цей час того, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства чи погрози його застосування, спричинив загибель людини чи раніше йому обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також слідчий суддя вважає необхідним відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на підозрюваного відповідні обов`язки щодо прибуття на виклики до слідчого, прокурора, суду, можливості залишення місця проживання, повідомлення про зміну місця проживання слідчого, прокурора чи суду.

Відтак, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та враховуючи існування ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, а також враховуючи недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тетіїв Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і закінчується 15 квітня 2024 року о 14 годині 00 хвилин.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 15 квітня 2024 року обовязки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12».

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Івано-Франківську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали, а підозрюваним - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: