КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/7187/2023 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією із залученням представників інших держав агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком на 60 днів, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як зазначає прокурор, слідчим суддею, при постановленні оскаржуваної ухвали, не було враховано, що не застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту призведе до неможливості забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею взагалі не було взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та наявність заявлених у клопотанні ризиків.

Зокрема, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обумовлений тим, що підозрюваний обізнаний про встановлені обставини справи, оскільки безпосередньо приймав у них участь та даними про коло осіб, які володіють відомостями про вчинення злочину, у свою чергу ОСОБА_8 через займану посаду у Збройних силах України може перешкоджати встановленню усіх місць зберігання предметів та документів, які можуть бути використані як речові докази.

Ризик незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься впливати на інших невстановлених осіб, які причетні до протиправної діяльності та, займаючи керівну посаду, може здійснювати незаконний вплив на інших військовослужбовців, які є свідками у кримінальному провадженні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що у разі переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, наявна ймовірність вчинення військового кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від виконання військової служби.

Окрім цього, як стверджує автор апеляційної скарги, органом досудового розслідування в повному обсязі доведено неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що у провадженні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону перебуває кримінальне провадження № 0004612, відомості щодо якого внесено до ЄРДР від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за фактом кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.07.2002 ОСОБА_8 поступив на військову службу. Військову присягу на вірність українському народу прийняв 31.08.2002.

26.09.2022 полковника ОСОБА_8 призначено на посаду старшого помічника заступника Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату помічників заступників Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України, а також ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та складеної Військової присяги ОСОБА_8 , як військовослужбовець Збройних Сил України, під час проходження військової служби, серед іншого, зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків тощо.

У статті 68 Конституції України закріплено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_8 , в силу своїх службових обов`язків, серед іншого, був обізнаний з вимогами законодавства України щодо поводження зі зброєю та боєприпасами, оскільки неодноразово в установленому порядку отримував зброю, бойові припаси, вибухові пристрої, які у подальшому повертав до відповідного підрозділу Збройних Сил України. Втрат та нестач відомчих бойових припасів за ОСОБА_8 за період проходження ним військової служби не рахувалося.

Згідно з п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (Додаток № 1), затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, не може перебувати у власності громадян зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), а також вибухові речовини й засоби вибуху.

Цією ж Постановою Верховної Ради України установлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна (Додаток № 2), яким набуття у власність громадянами вибухових речовин й засобів вибуху не передбачено, у зв`язку з чим поводитись із вибуховими пристроями, засобами вибуху та вибуховими речовинами, окрім як для забезпечення оборони України від агресії рф, ОСОБА_8 права не мав.

Незважаючи на взяті на себе, як громадянином України вищевказані зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, недопущенню негідних вчинків, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, вирішив стати на злочинний шлях, пов`язаний із незаконним поводженням із вибуховими пристроями, вибуховими речовинами та засобами вибуху за таких обставин.

Так, у порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (із додатками), у невстановленому місці та час, але не пізніше 05.11.2023, ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаним про вимоги законодавства України про порядок придбання та зберігання зброї та бойових припасів, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу придбав, тобто набув у власність, 8 ручних універсальних наступально-оборонних гранат типу «DМ 51А2» із маркуванням на корпусі «HGRSPLITTER DM51A2 DNM04J0010» та на важелі запобіжного взводу «HGRZDM82A3LOSDNM04J0007».

Після придбання вказаних восьми вибухових пристроїв ОСОБА_8 без передбаченого законом дозволу переніс їх до свого службового кабінету № 10, який розташований на 1 поверсі координаційного центру надання допомоги Збройним Силам України за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська 55, де зберігав їх у шафі.

Приблизно о 09 год 00 хв 06.11.2023 ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, упакував шість із указаних вибухових пристроїв разом із пляшкою міцного алкогольного напою - віскі «Black Label» у подарунковий пакет у формі дерев`яного ящика з ручкою та, у подальшому, приблизно о 10 год 00 хв 06.11.2023 переніс їх до кабінету № 29, який розташований на 2 поверсі координаційного центру надання допомоги Збройним Силам України за адресою:

АДРЕСА_3 , де передав їх в якості подарунка військовослужбовцю ОСОБА_10 з нагоди його дня народження, чим вчинив збут бойових пристроїв.

Решта дві із вищевказаних гранат ОСОБА_8 продовжив зберігати у шафі свого робочого кабінету до 23 год 28 хв 06.11.2023 до моменту їх вилучення працівниками правоохоронних органів, які припинили його злочинну діяльність.

08.11.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

09.11.2023 старший слідчий в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією із залученням представників інших держав агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з посиланням на те, що застосування до ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу визначеного нормами КПК України є передчасним, оскільки на даний час стороною обвинувачення не доведено ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини,вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні, носінні та збуті вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

На думку колегії суддів, в даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом обшуку службового кабінету ОСОБА_8 , в ході якого, серед іншого, вилучено дві гранати вказаного типу; протоколах допиту свідків членів родини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколі огляду місця події, висновку експерта, іншими матеріалами кримінального провадження. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилається орган досудового розслідування, та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З урахуванням зазначеного, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, заслуговують на увагу.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про їх недоведеність також необґрунтованим.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що виключних обставин для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні старшого слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Тому, виходячи із встановлених конкретних обставин кримінального провадження, існування обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливості іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів дійшла об`єктивного висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання старшого слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією із залученням представників інших держав агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією із залученням представників інших держав агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 09.01.2024.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_13 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання вказаної ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні, а контроль за її виконанням - на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4