Справа № 496/4709/22
Провадження № 1-кп/496/311/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000987 від 30.11.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з профільною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді начальника відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу Командувача повітряних сил Збройних сил України № 248 від 30.05.2019 року ОСОБА_9 , укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб начальницького складу та останнього призначено на посаду начальника відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовці під час проходження військової служби повинні свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Однак, ОСОБА_9 діючи у порушення вказаних вимог законодавства вчинив кримінальне правопорушення направлене проти безпеки руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 29.11.2021 року, приблизно о 16:30 год., у світлий час доби, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «BMW 318 I», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_12 , здійснюючи рух по автодорозі від контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_4 , на ділянці автодороги, яка розташована на відстані 2 км від автодороги сполученням «Одеса - Кучурган» в Одеському районі Одеської області, маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, діючи необережно, грубо проігнорував нормативні вимоги п. 1.5, п/п «б» п. 2.3., п. 10.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія: п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. б) - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1. - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення виразилося в тому, що в зазначений день та час, в світлий час доби, при необмеженій видимості, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW 318 I», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по правій смузі проїзної частини автодороги, яка розташована на відстані 2 км від автодороги сполученням «Одеса - Кучурган» в Одеському районі Одеської області, на якій організовано двосторонній рух.

В цей час у зустрічному напрямку, тобто по своїй правій смузі проїзної частини зазначеної автодороги, з боку автодороги «Одеса - Кучурган» в напрямку контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_4 , здійснював рух автомобіль «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_13 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Діючи з необережності, водій ОСОБА_9 , маючи можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним в межах своєї смуги для руху, не переконався в безпеці свого подальшого руху і перед виїздом на смугу зустрічного руху не переконався, що це буде безпечно і він своїми діями не створить небезпеки для інших учасників руху. Здійснюючи рух по зустрічній смузі для руху, допустив зіткнення правою передньою частиною кузова автомобіля «BMW 318 I», з правою передньою частиною кузова автомобіля «FORD TRANSIT» під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі проїзної частини автодороги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «FORD TRANSIT» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження.

ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом зовнішньої щиколотки правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків із підвивихом стопи латерально та розривом дельтовидної зв`язки правого гомілково-ступневого суглобу, садна нижньої губи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

ОСОБА_11 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток тазу в області правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків та вивихом голівки правого стегна, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, водій автомобіля «BMW 318 I», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 , шляхом належного виконання вимог п. 1.5, п/п «б» п. 2.3., п. 10.1. Правил, гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні вказаного правопорушення визнав, та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив суд призначити покарання обвинуваченому в межах санкції статті. Крім того зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. З обвинувального акту встановлено, що потерпілий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Судом для виклику потерпілого не одноразово направлялись судові повістки на зазначену адресу, але зазначені судові повістки повертались до суду з відміткою «повертається: недоступно».

Крім того, до суду було надано довідку командира військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_18 відповідно до якої встановлено, що військовослужбовець строкової служби водій стрілець зенітного кулеметного відділення 2 окремого радіолокаційного взводу солдат ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нараз знаходиться на тимчасово окупованій території та не має можливості брати участь у судовому засіданні.

Також судом було направлено запит до Біляївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.03.2023 року, в якому просили надати, у разі наявності, копію актового запису про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

23.03.2023 року на адресу суду надійшла відповідь від Біляївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого було встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_11 не виявлено. Перевірку було проведено по архіву підпорядкованого відділу.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року було витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) відомості про те, чи перетинав потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , Державний кордон України у період з 27 вересня 2022 року по день надання відповіді, якщо перетинав, то коли і де, чи повертався на територію України, із зазначенням дати в`їзду та виїзду.

Відповідно до листа Центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 15.03.2023 року у межах повноважень наданих Адміністрацією Держприкордонслужби України, на виконання ухвали, було повідомлено, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», встановлено, що ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в базі даних не виявлено.

Крім того, потерпілого було повідомлено про судові засідання за допомогою оголошення, яке було опубліковано на офіційному сайті Біляївського районного суду Одеської області.

Положеннями ч.1 ст.325 КПК України встановлено, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Приймаючи до уваги той факт, що потерпілий ОСОБА_11 був належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судові засідання не з`являвся, та з урахуванням того, що учасники судового провадження не заперечували щодо проведення судового засідання за відсутності потерпілого, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за його відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень КК України.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України є не тяжким злочином.

При призначенні ОСОБА_9 покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України, визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому правопорушенні, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, відповідно до службової характеристики за місцем роботи характеризується позитивно, тому на підстави викладеного, суд вважає, що необхідно призначити покарання у межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 286 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, у загальній сумі 16 989, 30 грн. документально підтверджені, суд вважає, що вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави: судової автотехнічної експертизи вартістю 9438,50 грн.; судової транспортно трасологічної експертизи вартістю 3775,40 грн.; судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 1887,70 грн.; судової автотехнічної експертизи технічного транспортного засобу вартістю 1887,70 грн.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись, ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, ч. 1 ст. 286 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопоршення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Речові докази: автомобіль марки «BMW 318 I» р.н. НОМЕР_2 та автомобіль марки «FORD TRANSIT» р.н. НОМЕР_5 , які постановою від 30.11.2021 року було визнано речовими доказами вважати повернутими за належністю власникам.

Стягнути зі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ), на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 16989,30 гривень пов`язаних із залученням експертів для проведення судових експертиз під час досудового розслідування.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.12.2021 року на автомобіль марки «FORD TRANSIT» р.н. НОМЕР_5 , 1995 року випуску, шассі: НОМЕР_7 , який зареєстрований на ОСОБА_20 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_13 ;

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.12.2021 року на автомобіль марки «BMW 318 І» р.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, шассі: НОМЕР_8 , який зареєстровано на ОСОБА_12 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , в частині заборони відчуження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1