ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/19/24 Справа № 694/42/18 Категорія: ч. 2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі:
прокурорівОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_10

(в режимі відеоконференції),

законного представника особи

щодо якої вирішується питання про

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001171 за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із закриттям провадження,

в с т а н о в и л а :

До суду надійшов обвинувальний акт за яким ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, за наступних обставин.

ОСОБА_9 у невстановлений слідством день, час, місці та спосіб незаконно придбав паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів №2/2586 від 24.10.2017, являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою 1,555 г та зберігав при собі з метою збуту до 20.10.2017, коли близько 14 год. 25 хв., поблизу перехрестя вул. І. Сошенка та вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області незаконно збув, продавши за ціною 50 грн. вказаний наркотичний засіб особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , залученому оперативними працівниками Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області до проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин в рамках оперативно розшукової діяльності.

Також ОСОБА_9 повторно, у невстановлені слідством день, час, місці та спосіб незаконно придбав поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів №2/2586 від 24.10.2017, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 13,71 г, яку зберігав при собі з метою збуту до 30.10.2017, коли близько 20 год. 00 хв. на перехресті вул. Грушевського та вул. Кримського в м. Звенигородка Черкаської області незаконно збув, продавши за ціною 200 грн. особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , залученому оперативними працівниками Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчинення злочину (оперативна закупка) в рамках кримінального провадження.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 09.06.2021 № 211, проведеної під час судового розгляду на підставі ухвали від 20.04.2021, ОСОБА_9 на період часу до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачується, а також на теперішній час не міг та не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, у зв`язку з чим до нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Ухвалою суду від 04.10.2021 змінено порядок розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та продовжено його судовий розгляд за правилами, передбаченими Главою 39 КПК України.

За результатами судового розгляду ухвалою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 07.04.2022 відмовлено у застосуванні до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, а кримінальне провадження за ч. 2 ст. 307 КК України вирішено закрити, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що останній вчинив дане суспільно небезпечне діяння.

Судом зазначено, що факт збуту наркотичної речовини особі зі зміненими даними ОСОБА_12 за грошові кошти під час проведення контрольованої та оперативної закупки наркотичних засобів саме ОСОБА_9 є недоведеним, а слідчі дії, якими прокурор обгрунтовує його вчинення, проведені з істотним порушенням КПК України та практики ЄСПЛ. Зокрема контроль за вчиненням злочину не здійснювався, негласні слідчі дії не проводилися, а поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взагалі не були свідками збуту наркотичних засобів і надавали суду різні за змістом показання щодо місця так званої оперативної закупки.

Щодо другого епізода судом зазначено, що відсутня ухвала слідчого судді Апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2017 про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, відео контролю ОСОБА_9 терміном з 27.10.2017 по 20.11.2017. При цьому прокурор взагалі не надав суду доказів, що він взагалі звертався до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про розсекречення такої ухвали, або хоча б отримання довідки, що така ухвала взагалі приймалась. Лист від 28.12.2017 на ім`я голови апеляційного суду Черкаської області, на думку суду, таких фактів не підтверджує, за відсутності доказів, що він взагалі направлявся адресату.

Крім того зазначено, що наведені факти у сукупності з активними діями поліції на досудовому слідстві, зокрема під час контролю за вчиненням злочину, свідчать про високий ступінь вірогідної залежності легендованої особи ОСОБА_12 від органів держави та використання останнім вказаної обставини як спосіб тиску та контролю поведінки свідка, а також ставлять під сумнів добровільність співробітництва свідка з органами поліції.

Судом констатовано, що стороною обвинувачення не надано ніяких відомостей, які б підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав, що особою до якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_9 незаконно збувалися наркотичні засоби, що є обов`язковою умовою для здійснення негласних операцій, в тому числі і використання агентів під прикриттям.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 07.05.2022 через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить, повторно дослідивши обставини встановлені під час кримінального провадження, перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зазначає, що суд, в порушенні положень ст.ст. 94, 370 КПК України, прийшов до передчасних висновків про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 з наведених в ухвалі підстав, які не ґрунтуються на нормах кримінального та процесуального законів.

Вказує, що при прийнятті рішення суд в більшій мірі поклався на внутрішнє переконання ніж на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин провадження, без оцінки кожного доказу з точки зору належності, достовірності і допустимості.

Вважає, що суд упереджено віднісся до показань свідків сторони обвинувачення і лише послався на письмові докази, яким обґрунтованої правової оцінки не надав.

Стверджує, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 надали суду показання хоч і з певними розбіжностями, однак підтвердили факт збуту ОСОБА_9 наркотичного засобу. Крім того суд залишив поза увагою і не послався в судовому рішенні на постанову про проведення оперативної закупки від 12.10.2017, протокол про проведення оперативної закупки наркотичного засобу від 08.11.2017, протокол проведення НСРД у виді контролю за вчиненням злочину оперативної закупки наркотичного засобу, протокол проведення НСРД у виді аудіо, відео контролю особи, які прямо вказують на причетність ОСОБА_9 до вчинення суспільно небезпечного діяння.

Зазначає, що прокурором своєчасно вжито заходів з метою розсекречення ухвали апеляційного суду, зокрема 28.12.2017 скеровано відповідний запит про розсекречення та надання її копії, однак на даний час відповіді щодо розгляду запита прокурора до Звенигородської окружної прокуратури не надходило.

Крім того вказує, що судом не досліджено відео, яким зафіксовано проведення НСРД у виді аудіо-, відео контролю за вчиненням злочину, що вказує на причетність ОСОБА_9 до вчинення суспільно небезпечного діяння.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній доводів, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 про залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора, як безпідставних, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження в межах заявлених прокурором і задоволених судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 до задоволення не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути: законним, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином виконав наведені вимоги закону, вжив заходи для повного, об`єктивного і неупередженого розгляду даного кримінального провадження, шляхом ретельного дослідження заявлених стороною обвинувачення доказів. Судом оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, та обґрунтовано встановлено, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому діяння, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Вирішуючи апеляційні вимоги прокурора про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з наступного.

Зміст і форма кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру повинні відповідати закріпленим у ст. 7 КПК України загальним засадам, у тому числі презумпції невинуватості.

Виходячи з наведеного, особа вважається такою, що не вчиняла суспільно небезпечного діяння і не може бути піддана примусовим заходам, доки факт вчинення нею такого діяння не буде доведено в порядку, передбаченому КПК України, і встановлено відповідним судовим рішенням.

За змістом ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Перевіривши, в межах повноважень наданих ч. 3 ст. 404 КПК України обставини, встановлені під час кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстави, передбачені ст. 409 КПК України для скасування, на чому наполягає сторона обвинувачення, чи зміни ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 07.04.2022, відсутні.

Зокрема, в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_9 , заперечивши факт збуту наркотичного засобу ОСОБА_12 , пояснив, що восени 2017 року до нього протягом двох тижнів приходив ОСОБА_16 , тобто особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , якого він знав і просив купити йому у Ростіка «травку». Він відмовляв ОСОБА_16 , оскільки знав, що він працює на працівників поліції. Коли останній раз ОСОБА_16 прийшов до нього, він почав плакати, казав, що на «голці», просив купити йому «травку» та вказував, що ОСОБА_17 не продасть йому наркотичний засіб. Він запитав у ОСОБА_16 , чи не збирається він його підставити, на що він божився і сказав, що ні. При цьому ОСОБА_16 повідомив, що в машині його чекає двоюрідний брат. Він в капцях вийшов з двору, сів в машину і вони поїхали до ОСОБА_17 . Також ОСОБА_16 йому дав мічені гроші номіналом по 100, 50, дві по 20 і 10 гривень. У подальшому за вказані гроші у Ростіка він придбав марихуану, яку віддав ОСОБА_16 . Останній пропонував відсипати йому «травки», на що він не погодився і зазначив, щоб він більше до нього не приходив. Після чого ОСОБА_16 запропонував його підвести, а в машині запитував, чи гарна «травка», підсвічував її ліхтариком. Його привезли до магазину «Дельфін», де, у подальшому, він був затриманий працівниками поліції. ОСОБА_9 не заперечував, що наркозалежний, купував «травку» для власного вжитку, однак додав, що ніколи наркотичними засобами не торгував.

На запитання учасників судового розгляду ОСОБА_9 зазначив, що він не отримував грошові кошти для себе, він їх взяв у ОСОБА_16 і передав ОСОБА_17 , як плату за «травку». Працівник поліції ОСОБА_18 його спровокував на злочин і чинив на нього тиск, який полягав у тому, що він підсилав до нього ОСОБА_16 .

На думку сторони обвинувачення, факт вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наведених в обвинувальному акті фактичних обставин провадження, доводиться, зокрема, показаннями свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , особи із зміненими анкетними даними ОСОБА_12 та письмовими матеріалами кримінального провадження.

Свідок особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , допитаний судом апеляційної інстанції, у повному обсязі підтримав надані суду першої інстанції показання та пояснив, що ОСОБА_9 знає як особу, яка продає «травку». Працівники поліції запропонували йому зробити закупку у ОСОБА_9 , на що він погодився. Перший раз в середині жовтня 2017 року працівники поліції в присутності двох понятих дали йому гроші в сумі 50 грн. і він, попередньо домовившись із ОСОБА_9 про купівлю в нього коноплі, зустрівся з ним біля літейного заводу та купив траву коноплі. Після чого він, в присутності понятих, в автомобілі віддав працівникам поліції придбану у ОСОБА_9 «траву». Наступного разу в кінці жовтня на початку листопада 2017 року він знову зробив у ОСОБА_9 закупку. Тоді йому надали 200 грн., він домовився з ОСОБА_9 і під`їхав до нього додому. ОСОБА_9 повідомив, що треба поїхати до Ростіка, тому на автомобілі вони поїхали до останнього. Приїхавши він віддав ОСОБА_9 200 грн., після чого останній приніс йому коноплю, яку він віддав працівникам поліції.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 у повному обсязі підтримав надані суду першої інстанції показання та пояснив, що був понятим при закупівлі наркотичних засобів. Зазначив, що ОСОБА_12 , який мав закупляти наркотичний засіб, оглянули та видали грошові кошти в сумі 50 грн. У подальшому автомобілем вони поїхали в центр м. Звенигородка, де ОСОБА_12 пішов до продавця і зайшов в під`їзд будинку, а вони залишились в машині і слідкували. Коли ОСОБА_12 повернувся, він видав працівникам поліції речовину зеленого кольору, яка була поміщена в пакет і опечатана. Ці події відбувалися в районі літейного заводу. Пізніше він знову був понятим під час другого епізоду закупівлі ОСОБА_12 наркотичних засобів. Останній також був оглянутий працівниками поліції у відділенні, після чого вони виїхали на пустир, де ОСОБА_12 вручили 200 грн. Після повернення ОСОБА_12 видав працівникам поліції порошкоподібну речовину зеленого кольору. Безпосередньо він не бачив, як ОСОБА_9 передавав наркотичні засоби, лише бачив, як його затримали і робили змиви з рук. Додав, що під час світіння ультрофіолетом руки ОСОБА_9 світились.

Свідок ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції у повному обсязі підтримав надані суду першої інстанції показання та пояснив, що в жовтні 2017 року до нього зателефонував працівник поліції ОСОБА_18 і запросив бути понятим. По приїзду у відділок, там був ОСОБА_13 і особа, яка мала здійснити закупку. У подальшому на автомобілі він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 поїхали в сторону плодоконсервного заводу, де ОСОБА_12 та вручили 50 грн., які попередньо переписали по номерам. Місце, де було проведено закупку перехрестя вулиць в районі колишніх літейного та плодоконсервного заводу. Перебуваючи в машині він бачив, як до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_9 і вручив йому згорток завернутий в газету. У подальшому закупний видав їм згорток, в якому була суха трава. Даний згорток був опечатаний та складений протокол вилучення.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_19 показав, що був понятим під час вручення на другому поверсі райвідділку грошових коштів закупному. До вручення грошових коштів, серії банкнот були переписані працівниками поліції. Після вручення грошових коштів він їздив на власному автомобілі із закупним купувати наркотичні засоби. Місцем закупівлі була вулиця Благовісна, де розташований райвідділ в смт. Лисянка. ОСОБА_9 сам показував куди їхати і сам ходив за наркотичними засобами. А після повернення повідомив, що «трава нормальна». В чому була «трава», він не пам`ятає. У подальшому, в його присутності, ОСОБА_9 був затриманий, у нього робили змиви з рук. Також, при освітленні рук ОСОБА_9 , вони світилися зеленим кольором. ОСОБА_9 пояснював, що наркотичні засоби бере у знайомого.

На запитання учасників судового розгляду свідок ОСОБА_19 зазначив, що інший понятий був в кабінеті. Події, про які він розповідає, мали місце у період з 2017-2019 років. Наркотичні засоби ОСОБА_20 передавав закупному в автомобілі. Закупного оглядали в райвідділі. Гроші закупному були видані працівником поліції, до цього вони були відксерені та переписані. Адресу ОСОБА_9 вказував закупщик, вони знали один одного.

Свідок ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції у повному обсязі підтримав надані суду першої інстанції показання та пояснив, що 30.10.2017 до нього додому прийшов ОСОБА_9 і віддав гроші за кросівки. Потім прийшли працівники поліції, однак він втік, оскільки вдома у нього була «травка». Йому не відомо, чи вживав ОСОБА_9 наркотичні засоби. Він не пам`ятає, скільки коштів йому надав ОСОБА_9 . Про те, що гроші, які йому надав ОСОБА_9 мічені, він дізнався наступного дня. У нього вдома вилучали «травку», яку він зберігав для власних потреб, за що притягували до відповідальності. Він проживає в центрі міста Звенигородка. В той день ОСОБА_9 наркотичних засобів він не продавав.

Також судом апеляційної інстанції безпосередньо досліджено письмові матеріали кримінального провадження, на які посилається прокурор в обгрунтування встановлених під час досудового розслідування обставин, зокрема:

- заяву особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 від 20.10.2017 про добровільну згоду на проведення за його участі негласної слідчої дії оперативної закупки коноплі у ОСОБА_9 (Том 1, а.п. 8);

- протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 20.10.2017 з додатком, яким зафіксовано огляд особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 та подальше вручення йому грошових коштів для проведення оперативної закупівлі однією купюрою номіналом в 50 грн. (Том 1, а.п. 9-10);

- протокол добровільної видачі від 20.10.2017, яким зафіксовано добровільне надання особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 працівникам поліції одного паперового згортку із подрібненою речовиною, в якому, як повідомив останній, знаходиться наркотичний засіб конопля, який він придбав у ОСОБА_9 за 50 грн. під час оперативної закупки (Том 1, а.п. 11);

- протокол огляду предмету від 21.10.2017 з фототаблицею, яким оглянуто опечатаний прозорий пакет, в якому міститься паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження (Том 1, а.п. 12-13);

- висновок експерта № 2/2586 від 24.10.2017 з ілюстративною таблицею про те, що надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 1.555 грама (Том 1, а.п. 18-21);

- протокол № 764т/55/04-2017 від 08.11.2017 про проведення оперативної закупки наркотичного засобу, згідно якого 20.10.2017 в період часу із 14-10 год. по 14-20 год. поблизу буд. 4 по вул. Дружби в м. Звенигородка особу зі зміненими даними ОСОБА_12 , який попередньо надав добровільну згоду на вищевказані дії, оглянуто на предмет відсутності наркотичних засобів, інших заборонених в обігу речей та інших сторонніх речей, які не мають відношення до заходу. Згідно умови ОСОБА_9 ОСОБА_12 вручено грошові кошти в сумі 50 грн. За попередньою домовленістю із ОСОБА_9 . ОСОБА_12 прибув до перехрестя вул. Дружби і вул. Івана Сошенка в м. Звенигородка, де зустрівся із ОСОБА_9 , і передав останньому вищевказані грошові кошти в сумі 50 грн., після чого ОСОБА_9 передав ОСОБА_12 паперовий згорток із подрібненою речовиною. У подальшому в м. Звенигородка поблизу буд. 4 по вул. Дружби в період часу із 14-25 год. по 14-35 год. добровільно видав даний паперовий згорток із подрібненою речовиною, як пояснив ОСОБА_12 , коноплею в кількості 5 г, яку він придбав за 50 грн. у ОСОБА_9 (Том 1, а.п. 180);

- заяву особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 від 30.10.2017 про добровільну згоду на проведення через нього оперативної закупки коноплі у ОСОБА_9 (Том 1, а.п. 23);

- протокол огляду та помітки грошових коштів від 30.10.2017 з додатком, яким оглянуто грошові кошти призначені для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу конопля у ОСОБА_9 , номіналом по 100, 50, 20, 20, 10 гривень загальною сумою 200 грн. (Том 1, а.п. 24-26);

- протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 30.10.2017, яким зафіксовано огляд особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 та подальше вручення йому грошових коштів для проведення оперативної закупівлі, номіналом по 100, 50, 20, 20, 10 гривень, загальною сумою 200 грн. (Том 1, а.п. 27);

- протокол добровільної видачі від 30.10.2017, яким зафіксовано добровільне надання особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 працівникам поліції прозорого згортку із полімерного матеріалу із подрібненою речовиною зеленого кольору, в якому, як повідомив останній, знаходиться наркотичний засіб конопля, який він придбав у ОСОБА_9 за 200 грн. під час оперативної закупки (Том 1, а.п. 28);

- протокол огляду предмету від 01.11.2017 з фототаблицею, яким оглянуто опечатаний прозорий полімерний пакет, в якому міститься паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження (Том 1, а.п. 29-31);

- висновок експерта № 2/2693 від 07.11.2017 з ілюстративною таблицею про те, що надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 13.71 грама (Том 1, а.п. 37-40);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.10.2017, згідно якого ОСОБА_9 затримано 30.10.2017 о 20 год. 20 хв. в порядку ст. 208 КПК України (Том 1, а.п. 42-47);

- протокол освідування особи від 30.10.2017, згідно якого у ОСОБА_9 на лівій та правій руці виявлено речовину, що має свічення жовтого кольору та зроблено змиви (Том 1, а.п. 49-50);

- висновок експерта № 2/2734 від 22.12.2017 з ілюстративною таблицею, згідно якого на тампонах, якими проводили змиви з рук ОСОБА_9 та ОСОБА_15 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має люмінесценцію жовтого кольору. Спеціальні хімічні речовини, які мають люмінесценцію жовтого кольору, виявлені на тампонах, якими проводили змиви з рук ОСОБА_9 та ОСОБА_15 мають спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, наданою на експертизу для порівняльного зразка (Том 1, а.п. 114-120);

- протокол № 765/55/04-2017 від 08.11.2017 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину оперативної закупки наркотичного засобу 30.10.2017 в період часу із 19-30 год. по 19-40 год. в приміщенні Звенигородського ВП м. Звенигородка по вул. Благовісна, 50 особу зі зміненими даними ОСОБА_12 , який попередньо надав добровільну згоду на вищевказані дії, оглянуто на предмет відсутності наркотичних засобів, інших заборонених в обігу речей та інших сторонніх речей, які не мають відношення до заходу. Згідно умови ОСОБА_9 ОСОБА_12 вручено грошові кошти в сумі 200 грн. За попередньою домовленістю із ОСОБА_9 . ОСОБА_12 прибув до місця проживання ОСОБА_9 кв. АДРЕСА_2 , де зустрівся з останнім і передав йому грошові кошти в сумі 200 грн. Після чого ОСОБА_9 і ОСОБА_12 прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , куди зайшов ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_9 вийшов із вказаного домоволодіння і передав ОСОБА_12 прозорий згорток із подрібненою речовиною. В м. Звенигородка поблизу буд. 16 по проспекту Шевченка ОСОБА_12 в період часу із 20-10 год. по 20-18 год. добровільно видав даний згорток із подрібненою речовиною. Згідно пояснень ОСОБА_12 у згортку знаходиться наркотичний засіб конопля в кількості 5 г, який він придбав за 200 грн. у ОСОБА_9 (Том 1, а.п. 188);

- протокол № 861/55/04-2017 проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо-, відеоконтролю особи від 22.12.2017, з додатком до нього, яким зафіксовано розмови між особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 та ОСОБА_9 під час їх особистої зустрічі. В ході розмови ОСОБА_12 шляхом вмовлянь, зазначаючи про те, що у нього нема більше де взяти, просить йому продати дві коробки «травки» в межах наявної у нього суми в 200 грн. При цьому сам ОСОБА_9 прямо або завуальовано не називає будь-яких сум, кількості наркотичної речовини, про це вказує виключно ОСОБА_12 , який також вказує на можливість добратися до місця призначення на автомобілі, яким він до нього приїхав. При цьому ОСОБА_9 неодноразово запитує у ОСОБА_12 , чи не підставляє він його. У подальшому, із зафіксованої розмови слідує, що ОСОБА_12 надає ОСОБА_9 200 грн., після чого вони сідають в автомобіль і ОСОБА_9 вказує на напрямок руху. По приїзду на місце ОСОБА_12 просить ОСОБА_9 не називати для кого «травка» і говорити, що це тільки для нього ( ОСОБА_9 ). Через певний час ОСОБА_9 повертається в автомобіль і передає ОСОБА_12 згорток.

На думку колегії суддів, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини провадження, які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом повторного дослідження доказів сторони обвинувачення, вказують на відсутність достатніх підстав для здійснення контролю за вчиненням злочину та факт активного підбурювання ОСОБА_9 до збуту наркотичних засобів зі сторони співробітників поліції. При цьому, стороною обвинувачення не надано переконливих доказів того, що оперативна закупка у ОСОБА_9 наркотичних засобів викликана попереднім збутом ним наркотичних засобів та була здійснена за його ініціативою. В даному випадку, місцевий суд прийшов до вірного переконання про те, що дії органу досудового розслідування не сприяли попередженню та виявленню злочинної діяльності, а навпаки стали передумовою вчинення свідомої та бажаної провокації, з огляду на наступне.

Проведення контрольованої поставки, контрольованої та оперативної закупки товарів, предметів та речовин, у тому числі заборонених для обігу, у фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності з метою виявлення та документування фактів протиправних діянь здійснюється згідно з положеннями ст. 271 КПК України, а здійснення аудіо-, відеоконтролю особи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, електронних інформаційних систем має відповідати приписам статей 260, 263-265 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 246 КПК України, виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. Оперативна закупка, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 271 КПК України, є одним із різновидів контролю за вчиненням злочину.

За правовим висновком щодо застосування ч. 2 ст. 99 КПК України, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16.03.2017, документи, отримані в результаті НСРД, згідно з якими фактичні дані, отримані в результаті проведення оперативної закупки до внесення відомостей до ЄРДР, можуть бути визнані належними та використані як докази, а саме як документи, у кримінальному провадженні за умови, якщо вони були отримані в порядку, передбаченому КПК України, з урахуванням особливостей, установлених Законом України від 18.02.1992 № 2135-XII «Про оперативно-розшукову діяльність».

За приписами абз. 2 п. 20 ст. 8 Закону № 2135-XII прийняття рішення про проведення оперативно-розшукових заходів та інші питання їх проведення регулюються згідно з положеннями глави 21 КПК України з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2135-XII, щодо мети проведення оперативно-розшукових заходів, суб`єкта ініціювання та проведення цих заходів, обґрунтування клопотання про їх проведення та підстав для його задоволення слідчим суддею, використання результатів оперативно-розшукових заходів та інших питань, обумовлених специфікою мети їх проведення. Прийняття рішень про проведення оперативно-розшукових заходів, які не потребують дозволу слідчого судді або рішення прокурора, здійснюється керівником відповідного оперативного підрозділу або його заступником з повідомленням про прийняте рішення прокурора.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинено 20.10.2017, відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 307 КК України 21.10.2017, тобто до здійснення щодо нього контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

При цьому постанова про проведення оперативної закупки від 12.10.2017, яка винесена заступником начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 за погодженням з керівником Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_22 , передбачала проведення оперативної закупки наркотичного засобу конопля чи будь-якого іншого наркотичного засобу у ОСОБА_9 , з метою документування злочинної діяльності останнього, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. При цьому п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 99, ч. 4 ст. 246 КПК України, з урахуванням особливостей, установлених Законом № 2135-XII, колегія суддів вважає, що докази, отримані на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.10.2017, ухваленої в порушення положень ч. 4 ст. 246 КПК України, не уповноваженою на те особою заступником начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, за погодженням з прокурором, в межах оперативно-розшукової справи № 120, є недопустимими.

Оскільки організована та контрольована правоохоронними органами оперативна закупка наркотичних засобів у ОСОБА_9 20.10.2017 здійснена за відсутності конкретних та об`єктивних підстав, отримані в ході даної оперативної закупки докази, зокрема: протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів з додатками від 21.10.2017; протокол добровільної видачі від 21.10.2017; протокол огляду предметів з фототаблицею від 21.10.2017; висновок експерта № 2/2586 від 24.10.2017; протокол проведення оперативної закупки наркотичного засобу № 764/55/04-2017, є недопустимими, тобто такими, що не можуть бути використані для доведеності, що ОСОБА_9 незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а 20.10.2017 незаконно збув особі зі зміненими анкетними данними ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб.

З урахуванням визнання неправомірною проведену 20.10.2017 оперативну закупку у ОСОБА_9 , показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які приймали участь у документуванні протиправної діяльності ОСОБА_9 , не мають доказового значення.

Вирішуючи апеляційні вимоги прокурора по другому епізоду інкримінованих ОСОБА_9 діянь, що мали місце 30.10.2017, колегія суддів враховує положення ч. 3 ст. 271 КПК України про те, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 7 цієї статті КПК України прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст. 251 КПК України, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, застосування особливих методів ведення слідства зокрема, агентурних методів саме по собі не може порушувати права особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний вказаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.

Водночас для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів судова практика виробила змістовний та процесуальний критерії. Під першим розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Зокрема, для встановлення факту провокації злочину є визначальним з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Під час судового та апеляційного розгляду сторона захисту вказувала про провокацію ОСОБА_9 на вчинення діяння передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України з боку органів досудового розслідування під час оперативної закупки, що мала місце 30.10.2017.

Зокрема ОСОБА_9 наголошував на тому, що ОСОБА_16 , тобто особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 , якого він знав неодноразово просив купити йому «травку», однак він йому відмовляв, бо знав, що він працює на працівників поліції. Останній раз ОСОБА_16 прийшов до нього і почав вмовляти купити йому «травку». При цьому він запитував у ОСОБА_16 , чи не збирається він його підставити, що останній категорично заперечував.

З повторно досліджених судом апеляційної інстанції доказів вбачається, що ініціатором спілкування ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , був останній, який 30.10.2017 самостійно з`явився до ОСОБА_9 додому з метою схиляння останнього до вчинення суспільно небезпечного діяння, шляхом вмовляння. Колегія суддів приходить до висновку, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 була відсутня попередня домовленість про зустріч, оскільки доказів протилежного стороною обвинувачення не надано.

Із зафіксованої розмови ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_12 неодноразово просив ОСОБА_9 придбати йому наркотичний засіб, зазначаючи про те, що у нього нема більше де взяти. Саме ОСОБА_12 вказував ОСОБА_9 в межах якої суми він готовий придбати наркотичний засіб і в якій кількості. При цьому ОСОБА_9 не пропонував ОСОБА_12 придбати наркотичний засіб, прямо або завуальовано не називав будь-яких сум або кількості наркотичних засобів. З наведеного слідує, що ОСОБА_9 не проявляв будь-якої ініціативи у придбанні для ОСОБА_12 наркотичних засобів.

Під час апеляційного розгляду достеменно встановлено, що ініціатором збуту наркотичних засобів був ОСОБА_12 , який користуючись знайомством з ОСОБА_9 фактично підбурював останнього до вчинення суспільно небезпечного діяння і саме своєю поведінкою та розмовами схиляв ОСОБА_9 до нього.

Звертається увага на те, що зафіксувавши факт збуту наркотичного засобу ОСОБА_9 20.10.2017, працівниками правоохоронного органу останній не затриманий з метою припинення його злочинної діяльності, а проведено повторну оперативну закупку, що фактично свідчить про пряму провокацію ОСОБА_9 діями правоохоронних органів на скоєння, в даному випадку, суспільно небезпечного діяння.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в даному кримінальному провадженні працівники правоохоронного органу мали вплив на хід подій з використанням НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину. Вони не приєднались до протиправної діяльності, а саме ініціювали її, тому мала місце не таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронного органу протидіяти злочинам, а саме провокація.

При цьому стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що ОСОБА_9 здійснював самостійну попередню підготовку до вчиненого ним діяння, тобто на момент проведення оперативної закупки були обгрунтовані підстави для її проведення.

Показання свідка особи зі зміненими анкетними данними ОСОБА_12 про обставини збуту ОСОБА_9 наркотичного засобу, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність провокаційних дій зі сторони органу досудового розслідування.

Показання осіб, які були понятими під час документування оперативної закупки, які були допитані судом апеляційної інстанції в якості свідків, не мають самостійного доказового значення, оскільки не містять відомостей щодо обставин збуту наркотичних засобів, які вони сприймали безпосередньо.

Крім того судом першої інстанції звернуто увагу на ненадання стороною обвинувачення ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2017 про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо-, відео контролю особи щодо ОСОБА_9 . Зазначено, що незважаючи на посилання сторони захисту, прокурор не надав жодних доказів, на підтвердження факту звернення до апеляційного суду з клопотанням про розсекречення даної ухвали або довідки, що така ухвала взагалі приймалась.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.10.2019 (справа № 640/6847/15-к), суд має детально вивчати ситуації, коли процесуальні документи щодо проведення НСРД не були повністю розкриті стороні захисту на етапі завершення досудового розслідування. За таких обставин поряд з перевіркою дотримання умов наданого дозволу на проведення НСРД суд повинен з`ясувати причини, які перешкодили прокурору відкрити їх на більш ранній стадії. Крім того, суд згідно згідно з усталеною практикою ЄСПЛ повинен надати стороні захисту у змагальному процесі належні процесуальні гарантії для забезпечення можливості представити свої аргументи щодо їх допустимості та належності.

Якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів невідкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Обгрунтовуючи факт звернення до апеляційного суду Черкаської області для підтвердження винесення ухвали № 3509т від 27.10.2014 у кримінальному провадженні № 0001171 від 21.10.2017 та її розсекречення, стороною обвинувачення надано лист керівника Звенигородської місцевої прокуратури від 28.12.2017 за № 153-1000вих17 без відповіді на нього, а також доказів, що він взагалі направлявся апеляційному суду.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції направлявся запит голові ліквідаційної комісії Апеляційного суду Черкаської області на підтвердження факту звернення прокурора з листом від 28.12.2017 за № 153-1000вих17. Разом з цим, з відповіді наданої за № 56/23-Вих/01-24/23 від 22.11.2023 вбачається про відсутність інформації щодо надходження на адресу суду відповідного листа.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення прокурора з обвинувальним актом щодо ОСОБА_9 до суду першої інстанції не існувало позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.10.2019 щодо необхідності надання процесуальних документів про дозвіл на проведення НСРД, в тому числі і відповідних ухвал слідчого судді, з метою оцінки судом допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД. При цьому зауважує, що кримінальне провадження перебувало на розгляді Лисянського районного суду Черкаської області з 17.01.2018 до 07.04.2022 і прокурором не вживалось необхідних та залежних від нього заходів, спрямованих на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД.

Під час судового розгляду прокурор звертався до суду з клопотанням про витребування доказів від Черкаського апеляційного суду щодо винесення ухвали про проведення негласних слідчих розшукових дій щодо ОСОБА_9 , в задоволенні якого відмовлено ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 14.12.2021. І лише після такої відмови, дотримуючись приписів Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій, 19.01.2022 за № 50-121 вих22, а також повторно, вже на стадії апеляційного розгляду, 15.03.2023 за № 50-236вих23, прокурор звернувся до Черкаського апеляційного суду з клопотанням про підтвердження факту винесення ухвали № 3509т від 27.10.2017 та її розсекречення.

Відповідно до відповіді № 06-24/60/23 від 20.03.2023, підтверджено, що слідчим суддею апеляційного суду Черкаської області винесено ухвалу від 27.10.2017 № 3509т про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді аудіо-, відео контролю особи щодо ОСОБА_9 терміном з 27.10.2017 до 20.11.2017. Щодо розсекречення вказаної ухвали повідомлено, що із введенням в Україні воєнного стану відповідно до вимог «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» матеріальні носії секретної інформації апеляційного суду Черкаської області, включно ухвалу від 27.10.2017 № 3509т було знищено.

Колегія суддів приходить до висновку, що наведене зволікання прокурора та несвоєчасність вжиття ним необхідних і достатніх заходів для розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, призвело до втрати належних і допустимих даних, які б підтверджували легітимність підстав для проведення НСРД.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відповідність вимогам закону дій органу досудового розслідування, пов`язаних з розслідувань кримінального провадження, що, на думку прокурора, підтверджується зібраними в провадженні доказами, оскільки такі доводи не знайшли свого об`єктивного підтвердження. При цьому, як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду прокурором не наведено переконливих доводів про передчасність чи необґрунтованість висновків суду щодо безпідставності проведених оперативних закупок та активного підбурювання ОСОБА_9 до збуту наркотичної речовини, тобто провокації злочину зі сторони правоохоронних органів.

Враховуючи зазначені обставини, доводи прокурора в апеляційній скарзі про безпідставне визнання судом першої інстанції недопустимими доказів, наданих стороною обвинувачення, не знайшли свого підтвердження.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідком ретельного дослідження та належної оцінки сукупності наданих прокурором доказів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у застосуванні до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а дововоди апеляційної скарги прокурора, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень процесуального законодавства судом першої інстанції не допущено.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 512, 513 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року про відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді