Провадження № 1-кп/932/547/23
Справа № 932/9643/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу,клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час по кримінальному провадженню № 0001096, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курганчі, Ташкентської області, Узбекистану, особи без громадянства, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001096 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважала за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки встановлені ризики наразі не відпали та продовжують існувати. Враховуючи, що обвинуваченим скоєно ряд кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного доходу, а тому може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на недопитаних потерпілих, свідків.

Заперечувала проти застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічну пору доби.

Захисник просив застосувати запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді домашнього арешту у нічну пору доби та відмовити у клопотанні прокурора.

Вказав, що жоден ризик стороною обвинувачення не доведений.

Так, на думку сторони захисту, тяжкість злочину не є підставою для подальшого тримання під вартою. При цьому, навіть за обставин доведення судом винуватості і винесення обвинувального вироку, ступінь тяжкості цих злочинів та мінімальна межа санкції статті 121 КК України, допускають можливість застосування інституту звільнення від відбування покарання, а отже ці обставини нівелюють суворість того покарання, яке може бути призначене, а саме лише покарання не може розглядатись судом, як достатня підстава для врахування цього ризику.

Також, під час досудового розслідування ОСОБА_5 сприяв у розкритті злочинів, визнав свою провину, надаючи викривальні покази, щиро покаявся, приймав заходи щодо відшкодування шкоди, активно сприяв органу досудового розслідування. ОСОБА_5 постійно проживає за вищевказаною адресою з цивільною дружиною, сином, характеризується позитивно, був працевлаштований, де також характеризується позитивно, раніше не судимий, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Ризик за п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України щодо незаконного впливу на свідків та потерпілих не обґрунтований і не відповідає дійсності, оскільки по даній справі всі слідчі дії проведені, досудове розслідування завершене, допит потерпілих та свідків проведений. З огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_5 , який активно сприяв розкриттю цього кримінального правопорушення і добровільно, не перешкоджаючи слідству, брав участь у процесуальних діях, відсутні підстави вважати, що він може здійснити незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Крім того, обвинувачений не мав та немає намірів переховуватися від суду, або якось впливати на учасників процесу, або заважати судовому процесу щодо встановлення обставин справи.

Обвинувачений підтримав доводи захисника.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали та продовжують існувати.

Так, станом на 12 лютого 2024 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає, а судовий розгляд по справі триває.

При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні в тому числі і тяжкого, умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання.

Також, обвинувачений не має громадянства, реєстрації, що також вказує про те, що останній без перешкод може залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Крім того, враховуючи стадію судового провадження, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_5 тиску на недопитаних потерпілих, свідків, з метою схилити їх до зміни показів на користь обвинуваченого, а відтак доводи сторони захисту в цій частині судом не приймаються.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, приймає до уваги, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд враховує характер кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків та їх необґрунтованість, судом не приймаються, оскільки при розгляді клопотання встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 та наявність обґрунтованих ризиків, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин для зміни обвинуваченому запобіжного заходу стороною захисту не наведено.

Також твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, цивільної дружини, дитини, суд не може визнати достатніми та беззаперечними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби, оскільки ці ж обставини існували до і на момент вчинення інкримінованого злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Окрім цього, питання встановлення винуватості або невинуватості обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, відношення обвинуваченого до скоєного, призначення покарання, судом буде вирішуватись у нарадчій кімнаті згідно вимог ст.368 КПК України, а тому доводи сторони захисту в цій частині, як підстава застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, судом також не приймаються.

Крім того, наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту у визначений час, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у визначений час.

Також, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства до потерпілого, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, а тому з урахуванням встановлених судом ризиків, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2024 року.

Розмір застави не визначати.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у визначений час.

Ухвала може бути оскаржена в передбаченому Законом порядку.

Суддя ОСОБА_1