Справа № 489/185/21
Провадження № 1-кс/489/121/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

24 листопада 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні №0002950 від 06.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у його вчиненні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Роздол Миколаївського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризику того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що повістки про виклик підозрюваного за місцем його реєстрації та проживання в м. Новий Розділ не направлялися та особисто не вручалися.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання дружини підозрюваного по АДРЕСА_2 , де останній також був зареєстрований та проживав до лютого 2021 року і буде проживати у разі застосування домашнього арешту. При цьому, підозрюваний підтвердив можливий факт зберігання на його комп`ютерній техніці файлів порнографічного змісту. Також зазначив про те, що не отримував повісток про виклик до слідчого ні особисто, ні поштою, весь час проживав за місцем своєї реєстрації у місті Новий Розділ та не знав про те, що знаходиться у розшуку.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється в тому, що з 2019 року до 2021 року, перебуваючи за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_2 , використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет, завантажив на свій персональний комп`ютер файли, на яких відображаються сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту, які відносяться до продукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, які умисно зберігав на комп`ютері та накопичувачі для особистого перегляду, без мети збуту чи розповсюдження, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002950 від 06.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

26.12.2022 слідчим складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення, яка була оголошена останньому 24.11.2023, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями повідомлення ПП «Дикий Сад», протоколу обшуку; висновку експерта; протоколу огляду предмету; протоколу допиту свідка, а також особистими показаннями ОСОБА_3 , наданими при розгляді клопотання. При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Постановами слідчого від 18.01.2023 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинене та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.07.2023 наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою приводу до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 23.11.2023 досудове розслідування відновлене та ОСОБА_3 затримано на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.07.2023 за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років, не працює та не має стабільного джерела доходу. Також після виявлення факту вчинення ним вказаного кримінального правопорушення та проведення 18.01.2021 обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 в м. Миколаєві, останній 22.02.2021 знявся з реєстрації місця проживання за місцем знаходження органу досудового розслідування в м. Миколаєві та виїхав на постійне місце проживання до Львівської області.

Вирішуючи питання щодо того, який запобіжний захід зможе запобігти встановленому ризику, слідчий суддя виходить з наступного.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 15.06.2023 у справі №800/582/16 (800/515/15), вбачається, що «суддя при ухваленні процесуального рішення про взяття особи під варту за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, як носій судової влади, покликаний забезпечити дотримання права особи на свободу у разі її переслідування державою, повинен розуміти, що правила КПК України, які регламентують процедуру обрання запобіжних заходів, спрямовані на захист права кожного на свободу та особисту недоторканність, запобігають можливості позбавлення свободи будь-кого поза процедурою, встановленою законом. Ідея правового інституту обрання запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, полягає в саме тому, що за природним правом особа є вільною, але не безмежно і може бути обмежена в цьому праві на підставі закону з ініціативи держави в установленому законом порядку. Цей порядок власне й зобов`язує слідчого суддю шляхом судового контролю за дотриманням порядку та підстав позбавлення особи свободи гарантувати, що така особа не буде позбавлена волі доти, доки не будуть надані вагомі докази на підтвердження того, що вона не може залишатися на волі, бо існують ризики, що унеможливлюють обрання іншого, більш м`якшого, запобіжного заходу. Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, яке втілює одне з найбільш значимих соціальних благ, що передбачає недопустимість свавільного втручання у право на свободу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у кожному випадку повинен принципово і критично ставитися до доводів сторони обвинувачення, якими обґрунтовується необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість та необхідність і доцільність застосування такого запобіжного заходу порівняно з іншими запобіжними заходами».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, виходячи із даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений та має стійкі соціальні зв`язки, має постійне зареєстроване місце проживання, де з 2021 року постійно проживав.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_3 переховувався від органу досудового розслідування, будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки, по-перше, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази на підтвердження того, що останньому до моменту його затримання 23.11.2023 вручалася підозра у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим останній не усвідомлював, що має процесуальний статус підозрюваного з відповідними процесуальними обов`язками та обмеженнями.

При цьому, не може бути доказами вручення ОСОБА_3 у грудні 2022 року повідомлення про підозру у належний процесуальний спосіб наявні в матеріалах клопотання документи про направлення підозри за адресою місця проживання його дочки по АДРЕСА_3 та за місцем його колишнього проживання по АДРЕСА_2 , оскільки, як достеменно встановлено в судовому засіданні, останній з 04.11.2021 зареєстрований та постійно проживав за іншою адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується даними його паспорту громадянина України, а також змістом протоколу про затримання, згідно з яким ОСОБА_3 був затриманий саме у вказаному населеному пункті.

По-друге, наявні в матеріалах клопотання копії корінців про виклик ОСОБА_3 до слідчого також не можуть бути доказом його переховування від органу досудового розслідування, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази вручення вказаних повісток останньому, що він категорично заперечував, натомість вказані повістки, як і повідомлення про підозру, були направлені ОСОБА_3 поштою за адресами, за якими він не проживав та не знаходився, що вказує на існування обґрунтованих сумнівів у належному повідомленні особи про необхідність її явки до слідчого за викликом. Натомість відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані обставини є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість обираючи певний запобіжний захід, слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів), визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження й інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 та вказують на наявність ризику того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, але при цьому не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, тому слідчий суддя вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби за зареєстрованою адресою місця проживання його дружини по АДРЕСА_2 , де останній проживав раніше та сторона захисту просила визначити домашній арешт саме за вказаною адресою, з покладанням додаткових обов`язків, які б дали змогу контролювати його належну процесуальну поведінку.

Матеріали клопотання не містять доказів та прокурором не доведено, що такий запобіжний захід, в даному випадку, буде недостатнім та не зможе запобігти встановленому при розгляді клопотання ризику. Натомість саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Також, виходячи із змістовного наповнення цього запобіжного заходу, за своєю сутністю домашній арешт є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на підозрюваного у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, які спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу в частині нівелювання передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Крім того, при обранні вказаного запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою домашній арешт є позбавленням волі у сенсі статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0002950 від 06.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з 24.11.2023 до 04 січня 2024 року включно, заборонивши залишати місце свого проживання адресою: АДРЕСА_2 , в період з 18.00 до 08.00 години наступної доби, за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі міста Миколаєва Миколаївської області;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України, підозрюваного ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходитися в період часу з 18:00 години до 08:00 години наступної доби, за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, на період дії строку запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали - до 04.01.2024 включно.

Повний текст ухвали оголошений 27.11.2023 о 08.45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1