Провадження № 1-кс/686/6730/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 27.07.2023 р. ОСОБА_3 отримав лист слідчого від 14.07.2023 р. №1659зкп/14-01-01-3369/2023 про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може, тому просить зобов`язати слідчого внести його заяву-повідомлення про злочин до ЄРДР.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що 04.07.2023 р. до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, надійшла скерована із Головного слідчого управління Національної поліції України заява ОСОБА_3 від 29.05.2023 р., в якій останній зазначав, що це «заява-повідомлення про злочин гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , нотаріус ОСОБА_7 (надалі злочинці) та поліціантів заступника начальника Хмельницького УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , начальника Зарічанського відділу МВСУ Хмельницької області (надалі порушники) щодо привласнення приватної власності ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_1 . Усі злочини злочинців-порушників доведені постановою Хмельницького апеляційного суду від 12.12.2018 р. (справа 674-1764-16ц, провадження 22-ц-4820-360-18), постановою Верховного суду від 27.08.2018 р. (справа 674-1764-16ц, провадження 61-15134-св-18), постановою Верховного суду від 17.10.2018 р. (справа 684-1130-17, провадження 51-28249-св 18). ОСОБА_3 , будучи співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , якою він володіє на праві власності, відповідно до договору купівлі продажу, у рівних частках разом з ОСОБА_10 (надалі співвласник) дізнався, що його частку квартири зайняли невідомі ОСОБА_3 особи та займаються там торгівельною діяльністю, на що ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (надалі, потерпілі-представники) ніякої згоди нікому не давали. Після чого, останні направили заяву у міліцію м. Хмельницький та з відповіді порушника міліціанта дізнались, що частку квартири ОСОБА_3 перетворили на крамницю без згоди останнього, заключили договір найму оренди без його згоди та підпису, а квартира ОСОБА_3 вже не належить і її власником є інша особа, а не він, що суперечить ст.ст.380, 382, 383, 355, 358 ЦПК України, а оскільки ОСОБА_3 свою частку квартири не дарував, не продав та нікому у користування не передавав, то він і досі є співвласником квартири і ніхто, відповідно до ст.358 ЦК України, немає права вчиняти будь-які дії з його власністю без його на те згоди. З відповіді порушника від 23.07.13 р. №7165 ОСОБА_3 також дізнався, що його квартира вже не квартира, а крамниця, що також неможливо, без виводу його квартири з житлового фонду та проведення квартири у нежитлове приміщення, на що ОСОБА_3 також згоди недавав та на що не давали згоди і його представники. Також, з відповіді порушника, ОСОБА_3 дізнався, що за його заявою та заявою його представників навіть не порушили кримінального провадження, їх не допитали як заявників, а осіб, які зайняли його квартиру, навіть не встановили, та розпоряджаються незаконно його приватною власністю, навіть не притягнули до кримінальної відповідальності, не порушили кримінальне провадження проти останніх та не внесли його заяву до ЄРДР, не відібрали пояснення в злочинців, які незаконно заволоділи його приватною власністю та проникли в приватну квартиру, пошкодивши при цьому та викравши його майно з квартири. Чим порушник та його підлеглі порушили ст.ст.214, 215, 223 КПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.364, 365, 367 КК України. 05.03.14 р. ОСОБА_3 отримав з Хмельницкого ДПІ лист, в якому вказано, що в його квартирі незаконно перебувають без його згоди гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_5 (надалі злочинці), а міліціанти м.Хмельницький взагалі на цей злочин, щодо незаконного заволодіння його майном та квартирою, не реагують. Протягом 3-х років порушники кришують злочинну діяльність злочинців, одного з яких вдалось встановити, прізвище ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , з приводу незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_3 та викрадення належного останньому та його родині майна (пральна машина «Zanysi», мікрохвильова піч «LG», 2 ноутбуки: «Asus», «Hewlett Packard», 1 нетбук «ASUS», електрочайник «Тефаль», відеокамеру «Нікон») з застосуванням сили, катування щодо примусового виселення злочинцями матері ОСОБА_3 пенсіонерки ОСОБА_11 , його вагітної дружини - ОСОБА_12 та його малолітньої дочки ОСОБА_15 . Порушники, не дивлячись на рішення ухвали суду про зобов`язання вчинити відповідні дії, виселення злочинців з квартири ОСОБА_3 та повернення викраденого майна і порушення проти злочинців кримінального провадження за ст.185 КК України, не виконують рішення ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 12.06.2015 р. (справа №686/8956/15-к), Апеляційного суду Хмельницької області від 20.06.2014 р. (справа №686/9243/14-к), Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2014 р. (справа №686/9243/14-к), Апеляційного суду Хмельницької області від 25.04.2014 р. (справа №686/962/14-ц). 17.11.2015 р. та 18.11.2015 р. ОСОБА_3 , під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №686/962/14-ц, дізнався, що спільником ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та їх керівником є ОСОБА_10 (надалі злочинці), де останній очолив злочинне угруповання, підробив державні документи, акти, договір оренди за підписами ОСОБА_3 , підписами посадових осіб та печатки державних установ на виведення квартири ОСОБА_3 з житлового фонду та отримання дозволів на перетворення його квартири на магазин без згоди на те останнього, з примусовим виселенням з квартири ОСОБА_3 його матері, його вагітної дружини з малолітніми дітьми та викрадення приватного майна, належного останнім. Також від третіх осіб ОСОБА_3 дізнався, що злочинці безпідставно, без згоди останнього, в його квартирі проводять незаконну торгівлю фальсифікованими тютюновими та алкогольними виробами та здають квартиру останнього в оренду, за що отримують прибуток, а з прибутку не сплачують жодних податків, чим злочинці порушили ст.ст. 204, 212, 225, 226, 227 Кримінального кодексу України, за що злочинців також слід притягнути до кримінальної відповідальності. Всі вищевказані злочинні дії порушників доведенні ухвалою ВССУ від 17.02.2016 р. (справа № 2218/4208/14-ц) про скасування неправосудних рішень. 27.05.2016 р. в цивільній справі №686/962/14-ц в Хмельницькому міськрайонному суді злочинець дав письмові пояснення, що він перебуває і торгує в приватній вищевказаній належній ОСОБА_3 квартирі, придбаній останнім відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2002 р. серія ЕА №802170, зареєстрованого в реєстрі нотаріуса код МО за №6827, без його згоди, а за оренду його приватної вищевказаної квартири сплачує кошти третім особам, що свідчить також про те, що злочинець ухиляється від сплати податків, оскільки ОСОБА_3 , як власник вищевказаної квартири, не отримував від злочинця ніяких коштів за оренду його квартири та не давав дозволу на перебування та торгівлю в останній, також злочинець в суді письмово зізнався, що його вже притягували до адміністративної відповідальності. 08.06.2016 р. від третіх осіб ОСОБА_3 дізнався про те, що проти злочинців порушено кримінальне провадження №0007546 за ст.185 ч.3 КК України та кримінальне провадження №0002079 за ст.356 КК України, але слідчий при цьому протягом декількох років не визнав ОСОБА_3 , його матір ОСОБА_11 , дружину ОСОБА_12 , його дітей ОСОБА_16 , ОСОБА_15 потерпілими, не відібрав від них пояснення, не зібрав докази, не надіслав їм повідомлення про порушення вищевказаних кримінальних проваджень, не надав їм на ознайомлення матеріали справи, не надав їм копій матеріалів справи, не допитав злочинців та не вчинив взагалі жодних слідчих дій. Протягом 4-х років порушники навіть не оголосили злочинцям про підозру та не обрали для злочинців запобіжний захід, не дивлячись на те, що проти злочинців за рішенням суду порушено 2 кримінальних провадження, що також свідчить про те, що злочинців кришують порушники, з метою незаконного заволодіння приватною вищевказаною квартирою ОСОБА_3 . У заяві ОСОБА_3 наполягав: доручити відповідним підрозділам-органам ГПУ, МВСУ, АКБ, в порядку ст.ст.164, 214, 216 КПК України, зобов`язати порушників Хмельницької поліції виконати рішення - ухвалуХмельницького міськрайонного суду від 12.06.2015 р. (справа N686/6958/15), і порушити кримінальне провадження проти злочинців за ст.ст.185 КК України; порушити проти поліціантів-порушників, які причетні до злочинних оборудок з квартирою ОСОБА_3 , кримінальні провадження; на час проведення перевірки відсторонити порушників від займаних посад, з подальшим притягненням до кримінальної відповідальності, оскільки в ОСОБА_3 є підстави вважати, то поліціанти-порушники, користуючись його ув`язненням, вступили в приступний в зговір із злочинцями, які проникли в приватну квартиру ОСОБА_3 , викрали майно його родини та використовують її на власний розсуд, з метою власної наживи, збагачення за рахунок ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_3 зазначив, що ця заява ним направлена повторно, оскільки на попередні аналогічні заяви належного реагування не відбулося, а міські поліціанти-порушники, в особі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , лише кришують вищевказаних злочинців, також міськими поліціантами-порушниками не надано жодної відповіді, заяву не внесено до ЄРДР та не порушено кримінального провадження, в суперечст.ст.214, 216 КПК України, ст.ст.364, 365, 382 КК України, оскільки вищевказані поліціанти-порушники відмовляються навіть виконувати рішення суду про зобов`язання останніх вчинити слідчі дії по вищевказаних злочинах, а отже і самих вищевказаним поліціантів-порушників слід притягнути до кримінальної відповідальності, оскільки останні кришують злочину діяльність злочинців проти ОСОБА_3 та його родини. Вищевказані злочинні дії злочинців «кришує» прокурор м.Хмельницького ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , яких також слід притягнути докримінальної відповідальності, з відстороненням від займаної посади, в порядку ст.ст.154, 214, 216 КПК України, ст.ст.364, 365 КК України. Також, всі вищевказані злочини «кришує» начальних управління архітектури та містобудування ОСОБА_27 , заступник начальник та начальник національної поліції м.Хмельницький ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , поліцейський м.Хмельницький Підгаєцький, Саменишен, прокурор Хмельницької області ОСОБА_30 , підполковник податкової міліції ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , прокурор Хмельницької області ОСОБА_33 , начальник Хмельницької поліції ОСОБА_34 , яких слід відсторонити від займаних посад та притягнути до кримінальної відповідальності в порядку ст.ст.154, 214, 216 КПК України, ст.ст.364, 365, 382 КК України.»

За результатом розгляду зазначеної заяви-повідомлення ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в ТУ ДБР у місті Хмельницькому 04.07.2023 р. за №1659зкп, ОСОБА_3 було скеровано лист №1659зкп/14-01-01-3369 від 14.07.2023 р., в якому зазначено, що вказана заява за змістом є аналогічною заяві за №М-4709 від 09.11.2021 р., за результатом розгляду якої ОСОБА_3 надано вмотивовану відповідь та роз`яснено право на оскарження. Відомості до ЄРДР за вказаною заявою ОСОБА_3 внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_3 у його заяві, про можливе вчинення кримінального правопорушення, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди з порядком та обсягом проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0007546 (за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України) та №0002079 (за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України), а також ґрунтуються на припущеннях ОСОБА_3 про вчинення вищеозначеними особами кримінальних правопорушень. Однак, викладені у заяві ОСОБА_3 обставини, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє когось із учасників кримінального провадження. До того ж, процесуальна діяльність прокурора, слідчого, дізнавача, в межах їх посадової дискреції, не може бути підставою для їх кримінального переслідування. Порядок оскарження у рамках кримінального провадження процесуальних дій та рішень слідчого, дізнавача, прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя також звертає увагу, що обставини вчинення, на думку ОСОБА_3 , вищевказаними особами кримінальних правопорушень, уже аналізувалися у ході розгляду слідчими суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області скарг на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_3 (справа №686/30861/21, провадження 1-кс/686/152/22; справа №686/2766/22, провадження 1-кс/686/62/23) та у задоволенні скарг ОСОБА_3 було відмовлено. Вказані рішення є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя