У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника скарги: адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_4 від 29 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_4 від 29 червня 2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку заявника постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та незаконною, винесена з грубим порушенням положень Кримінального процесуального законодавства України та відомості зазначені в ній не відповідають дійсності.

Як зазначається заявником основною підставою для прийняття свого рішення слідчий вважає покази свідка ОСОБА_6 , який стверджує, що керуючи власним автомобілем «Сітроєен Берлінго», д/н НОМЕР_1 , під час здійснення обгону вантажного автомобіля на автодорозі між селами Кунка та Куна Гайсинського району Вінницької області, він помітив автомобіля «Фольксваген Поло» зі швидкість біля 120 км/год.

Завершивши маневр обгону, він повернувся на свою смугу руху і побачив, що автомобіль «Фольксваген Поло», який перебував на відстані 150 м, з`їхав з проїзної частини дороги і наїхав на стовбур дерева та отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_7 отримав травми, несумісні з життям, і помер в реанімаційному відділенні Гайсинської районної лікарні.

Також, слідчий у своїй постанові посилається на покази дружини водія ОСОБА_6 , яка на момент ДТП перебувала на передньому пасажирському сидінні його авто і яка надала аналогічні свідчення, які надав її чоловік.

Також слідчий зазначає у своїй постанові про те, що водій ОСОБА_7 на момент ДТП порушив п. 2.9 ПДР України і перебував в стані алкогольного сп`яніння (1 проміле) та що швидкість його автомобіля всупереч вимог п. 12.6 ПДР України перевищувала дозволену для його стажу керування (до 2-х років), тобто не більше, ніж 70 км/год.

Однак, з вказаними висновками слідчого не можливо погодитись, враховуючи наступне:

- Водій ОСОБА_6 не міг фізично визначити швидкість руху зустрічного автомобіля і точно вказати 120 км/год. Швидкість попутного транспортного засобу він ще міг би приблизно вказати відносно руху свого автомобіля, оскільки він би рухався попереду нього.

- Слідчий не з`ясував основне питання в ДТП, а це причина з`їзду на автомобілі з проїзної частини дороги водієм ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_8 , який сидів поруч з ОСОБА_9 на момент ДТП, стверджує, що спочатку його засліпило світлом фар; потім він відчув, що водій почав гальмувати, внаслідок цього автомобіль правою бічною стороною занесло на зустрічну смугу руху, щоб уникнути лобового зіткнення, ОСОБА_10 був змушений з`хати з траси ще до того, як вони розминулися з « ОСОБА_11 » ОСОБА_6

- ОСОБА_5 звернулась до прокурора з клопотанням про ексгумацію трупа сина ОСОБА_7 , тому що під час допиту 04.02.2023 і при ознайомленні з висновком судово-медичної експертизи №110 експерта ОСОБА_12 , вона зауважила, що тіло особи, яку оглядав експерт, нижче на 30 см за зріст її сина, разом з тим, кров до Вінницького обласного бюро СМЕ надійшла у не опечатаному вигляді і проводити її дослідження в такому випадку не було сенсу, однак вказане клопотання не було розглянуто.

Враховуючи викладене, заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, оскільки винесенні слідчим постанова не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеної ним постанови.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Вислухавши думку заявника скарги та слідчого, дослідивши матеріали справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000515, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022 слідує, що: «Близько 19 години 30 хвилин 21 вересня 2022 року, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою між селами Кунка та Куна Гайсинського району Вінницької області, у напрямку останнього населеного пункту, не справившись з керуванням, допустив з`їзд автомобіля з проїзної частини дороги, де стався наїзд на дерево. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Фольксваген Поло» ОСОБА_7 був госпіталізований до Гайсинської ЦРЛ з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, травма грудної клітки, переломи ребер справа, закритий перелом лівої плечової кістки, де під час надання медичної допомоги помер. Також, внаслідок пригоди пасажир автомобіля «Фольксваген Поло» ОСОБА_8 доставлений до Гайсинської ЦРЛ з діагнозом: забійні рани грудної клітини і живота, рани обличчя, забій правового ліктьового суглобу.»

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000515 від 21.09.2022, слідчим було здійснено наступні слідчі дії: проведено огляд місця дорожньо-транспортної події; проведено огляд речового доказу; проведено огляд транспортного засобу; проведено огляд місця події; проведено допити ряду свідків; проведено слідчий експеримент; призначено експертизу технічного стану транспортного засобу, судово-медичну експертизу, судову авто технічну експертизу та їх висновки долучені до матеріалів провадження.

Зокрема, з висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України (судової автотехнічної експертизи) № СЕ-19/102-22/15624-ІТ від 24.10.2022 слідує, що:

«1. Дії водія автомобіля «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху, зміст якого викладений в дослідницькій частині.

Дії водія автомобіля «Сітроен Берлінго» ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.6 (г) Правил дорожнього руху, зміст якого викладений в дослідницькій частині.

2. В ситуації, яка склалася, при заданих в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля «Сітроен Берлінго», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

3. В заданій дорожній обстановці, при заданому в постанові про призначення експертизи комплексі технічних параметрів, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, при умові постійного контролю за рухом цього автомобіля.

В ситуації, яка склалася, при умові, що до моменту початку розвитку (виникнення) ДТП в автомобіля «Фольксваген Поло» були відсутні несправності в системах та механізмах, що впливають на керованість транспортного засобу в діях водія автомобіля «Фольксваген Поло»,державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Разом з тим, з висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України (судової автотехнічної експертизи) № СЕ-19/102-23/4425-ІТ від 09.03.2023 слідує, що:

«1. В заданій дорожній обстановці, при заданому в постанові про призначення експертизи комплексі технічних параметрів, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Фольксваген Поло»,державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 забезпечувалась відповідність його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, при умові постійного контролю за рухом цього автомобіля.

В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Фольксваген Поло»,державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням водії даної дорожньо-транспортної пригоди.»

Враховуючи наведені вище обставини, 29 червня 2023 року старшим слідчим відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022, у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказана постанова мотивована тим, що причинною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали порушення водієм ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок яких сталася смерть останнього. Внаслідок вказаної пригоди стороннім особам, тілесних ушкоджень, які б містили ознаки диспозиції ст. 286 КК України, не заподіяно.

З такими висновками слідчого погоджується слідчий суддя, оскільки вказані висновки базується на повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванні кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Отже, за диспозицією частини другої статті 286 КК України кримінально караним є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Проте, як зазначено вище, причинною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали порушення водієм ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок яких настала смерть останнього, при цьому внаслідок вказаної пригоди стороннім особам, тілесних ушкоджень не заподіяно, що підтверджується відповідними висновками експертиз.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчий суддя приходить до висновку, що вказана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Разом з тим, як зазначено вище пунктом 3 частини першої статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином, нормами Кримінального процесуального кодексу України правом на звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження наділений лише заявник, потерпілий, його представник чи законний представник.

Згідно зі статтею 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом пунктів 7, 11, 13, частини першої статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

В судовому засіданні судом досліджено матеріали кримінального провадження №0000515, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з яких встановлено, що ОСОБА_5 не є заявником у даному кримінальному провадженні та не заверталась до слідчого із заявою (клопотанням) про залучення її в якості потерпілої до даного кримінального провадження, а відтак ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 , не є заявником, потерпілою особою, представником чи законними представником в рамках кримінального провадження №0000515 та, відповідно, не наділена правом на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_5 , яка являється матір`ю загиблого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була допита слідчим ОСОБА_4 в якості свідка у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 не є заявником у даному кримінальному провадженні, а тому обов`язковою умовою для набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні є подання слідчому заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про звернення ОСОБА_5 до органу досудового розслідування із заявою про надання їй статусу потерпілої особи у кримінальному провадженні №0000515.

З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_5 не є заявником та не набула статусу потерпілої особи у кримінальному провадженні №0000515 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, остання не наділена правом, в порядку статті 303 КПК України (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК) оскаржувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, що також виключає можливість для задоволення вимог скарги.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене в сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 91, 93, 284, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_4 від 29 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 21.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя