02.02.2024
Справа № 642/4040/23
Провадження: № 1-кс/642/368/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна, -

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем, що потягло за собою тяжкі наслідки.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді начальника відділу державного земельного кадастру Управління земельних ресурсів у м. Харків, яке розташовано за адресою: м. Харків, вул. Квітки Основ`яненка, 7, згідно наказу начальника Управління земельних ресурсів у м. Харків №152-К від 03.12.2007, будучи службовою особою, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, тобто особою яка виконує організаційно-розпорядчі обов`язки, здійснює керівництво відділом, забезпечує виконання покладених на відділ завдань, щодо участі у реалізації державної політики у сфері земельних відносин в межах компетенції відділу, координує та організовує роботу відділу з ведення земельно-облікової документації, організації складання планово-картографічних матеріалів у растровому і цифровому вигляді для ведення державного земельного кадастру, моніторингу земель, здійснення землеустрою, створення системи інформації, необхідної для здійснення комплексу робіт пов`язаних з веденням державного кадастру та моніторингу земель, вживає заходів щодо вдосконалення роботи відділу, здійснює інші функції, що випливають з покладених завдань у відповідності з положенням про управління та відділ, візує всі документи та пропозиції, які підготовлено відділом та несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх службових обов`язків, вчинив зловживання службовим становищем, що завдало істотної шкоди державним інтересам при наступних обставинах.

Так, рішенням 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради №285/08 (п.п. 130) від 23.10.2008 ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того, рішенням 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради №359/08 (п.п. 130) від 23.10.2008 ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва.

В подальшому, під час виконання ДП «Східгеоінформ» комплексу робіт з визначення та встановлення меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 згідно технічних завдань, начальник відділу державного земельного кадастру Управління земельних ресурсів у м. Харків ОСОБА_4 , будучі службовою особою і маючі розпорядчі функції при перевірці та погодженні меж земельних ділянок при оформленні актів встановлення та погодження меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 , площею 0,1га та О.12 га, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди в інтересах іншої фізичної особи - ОСОБА_5 , всупереч інтересів ДП « Харківська лісова науково-дослідна станція», за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби у відповідності до вимог ст.ст. 15, 191- 196 Земельного кодексу України, Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 №15 зі змінами, Положення про моніторинг земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.1993 №661 зі змінами, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р «Деякі питання розпорядження лісовими земельними ділянками», Положень про відділ державного земельного кадастру Управління земельних ресурсів у м. Харків, Управління земельних ресурсів у м. Харків та службових обов`язків, без попереднього погодження меж земельної ділянки по вул. Таборовій, 134а з ДП « Харківська лісова науково-дослідна станція», виконання спеціальних зйомок і обстежень земель, 07.11.2008 підписав два акти встановлення та погодження меж земельних ділянки по АДРЕСА_1 , як довірена особа суб`єкта права власності (користування) суміжних земельних ділянок, визначивши їх як землі, що не надані у власність або користування та землі загального користування.

Фактично, частина запроектованої земельної ділянки по вул. Таборовій, 134а (кадастровий номер :13:001:0175) площею 0,0368 га, (кадастровий номер :13:001:0176) та площею 0,0219 га, вкриті лісовими насадженнями та знаходяться на території кварталу №339 ДП « Харківська лісова науково-дослідна станція».

При цьому, вилучення земельних лісових ділянок з постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», розроблення проекту відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, його погодження та затвердження на проводилось.

Підписаний 07.11.2008 ОСОБА_4 акт встановлення та погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, який долучений до розробленого ДП «Східгеоінформ» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на замовлення ОСОБА_5 (кадастровий номер :13:001:0175) та становить його невід`ємну частину, став підставою для позитивного погодження розробленого проекту землеустрою в подальшому.

Рішенням 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 24.12.2008 №359/08 без фактичного вилучення земельних лісових ділянок у постійного землекористувача у порядку, передбаченому ст.ст. 149, 151 ЗК України, розроблений ДП «Східгеоінформ» проект землеустрою затверджений, передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1 га (з якої площа 0,0368 га вкрита лісовими насадженнями) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

В подальшому виготовлений державний акт серії ЯИ № 760852 на ім`я ОСОБА_5 14.01.2010 зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Управління Держкомзему у м. Харкові за № 4, що відповідно до ст. 125 ЗК України є часом виникнення права власності на земельну ділянку.

Втрати лісогосподарського виробництва спричинені вилученням лісових угідь для використання їх у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства та збитки лісогосподарського виробництва не нараховувались та не сплачувались.

Крім того, підписаний 07.11.2008 ОСОБА_4 акт встановлення та погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1 2га, який долучений до розробленого ДП «Східгеоінформ» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на замовлення ОСОБА_5 (кадастровий номер :13:001:0176) та становить його невід`ємну частину, став підставою для позитивного погодження розробленого проекту землеустрою в подальшому.

Рішенням 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 24.12.2008 №359/08 без фактичного вилучення земельних лісових ділянок у постійного землекористувача у порядку, передбаченому ст.ст. 149, 151 ЗК України, розроблений ДП «Східгеоінформ» проект землеустрою затверджений, передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,12 га (з якої площа 0,0219 га вкрита лісовими насадженнями) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

В подальшому виготовлений державний акт серії ЯИ № 760853 на ім`я ОСОБА_5 14.01.2010 зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Управління Держкомзему у м. Харкові за № 5, що відповідно до ст. 125 ЗК України є часом виникнення права власності на земельну ділянку.

Втрати лісогосподарського виробництва спричинені вилученням лісових угідь для використання їх у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства та збитки лісогосподарського виробництва не нараховувались та не сплачувались.

Внаслідок зловживання службовим становищем ОСОБА_4 , тобто умисного в інтересах ОСОБА_5 використання службовою особою службового становища всупереч інтересам потерпілого ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», що заподіяло тяжкі наслідки державним інтересам, в порушення вимог ст. 57 Лісового кодексу, ст.ст. 20, 83, 84, 116, 149, 151 Земельного кодексу України, відбулося незаконне вилучення з постійного користування ДП « Харківська лісова науково-дослідна станція» земель лісогосподарського призначення загальною площею 0,0587 га, зміна їх цільового призначення та передача у власність, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави у вигляді завдання матеріальних збитків у сумі 166 508 грн., що в 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

08.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тобто зловживання службовим становищем, тобто умисне в інтересах третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло тяжкі наслідки державним інтересам.

Так, прокурором Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_6 в інтересах Державного лісового агентства лісових ресурсів України та ДП Харківська лісова науково дослідна станція», як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, подано цивільний позов в рамках вказаного кримінального провадження до підозрюваного ОСОБА_4 з метою відшкодування завданим матеріальних збитків в сумі 166 508 грн.

Позов долучено до матеріалів провадження.

Підставами для накладення арешту на майно згідно ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належить об`єкт житлової нерухомості - квартира, загальною площею 45,8 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Орієнтована вартість зазначеної квартири складає 1 550 958,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Положеннями ч. 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до пункту 4 ч.2ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 8 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Відповідно до п.11 ч.2 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а відповідно до п.12 заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Прокурором Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_6 в інтересах Державного лісового агентства лісових ресурсів України та ДП Харківська лісова науково дослідна станція», як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, подано цивільний позов в рамках вказаного кримінального провадження до підозрюваного ОСОБА_4 з метою відшкодування завданим матеріальних збитків в сумі 166 508 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належить об`єкт житлової нерухомості - квартира, загальною площею 45,8 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Орієнтована вартість зазначеної квартири складає 1 550 958,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Статтями 7,16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.173КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Доказів існування обставин, які підтверджують, що незастосування накладення арешту на квартиру призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаної квартири, як це передбаченого вищенаведеними положеннями кримінально-процесуального законодавства, слідчим до суду не надано.

Враховуючи наведене, доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів суду не надано, накладення арешту на квартиру не відповідає вимогам розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 170-175, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02.02.2024 об 15-00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1