КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 20 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2024, та визначено її утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

_____________________________________________________________________________________

Справа № 759/24571/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/233/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

В апеляційній скарзі захисник вказував на те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває понад 11 місяців, два з яких ОСОБА_10 перебуває під вартою, та за цей час з останньою не проведено жодної слідчої дії.

Нових доказів винуватості підозрюваної, зібраних з 25.10.2023 стороною обвинувачення не надано.

Апелянт зазначав, що з 08.03.2023 до 26.06.2023 ОСОБА_7 перебувала в особистих стосунках з ОСОБА_11 та не була обізнана про виготовлення та збут наркотичних засобів.

Стислий аналіз змісту долучених до клопотання протоколів за результатами проведення чисельних негласних слідчих розшукових дій не вказує на причетність саме ОСОБА_10 до інкримінованих подій.

Зміст повідомлення про підозру є не конкретизованим, не містить докладного висвітлення суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину щодо мети та умислу придбання і зберігання наркотичних засобів.

Прокурором не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 позитивно характеризується, має постійне місце проживання на території Дніпропетровської області, має тісні соціальні зв`язки, раніше не судима, не планує переховуватись від органів до судового розслідування або суду.

Доказів наявності ризику знищення або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурором не надано. ОСОБА_7 не має доступу до вилучених речей, а відомості про те, що існують інші докази, прокурором не наведені.

На переконання захисника, немає жодних об`єктивних доказів того, що в разі незастосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, остання буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, апелянт зазначав, що застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя без обґрунтування не визначив їй заставу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження,Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

24.10.2023 о 07 год. 28 хв. в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України, в утриманні місця для незаконного виготовлення психотропних речовим, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, у незаконному зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 317 КК України, у великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 24.10.2023, цього ж дня о 07 год. 35 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.12.2023, без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 від 07.12.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2023 продовжено до трьох місяців.

14.12.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням від 11.12.2023, погодженим прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2024, та визначено її утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 із інкримінованими їй кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема зняти гриф секретності та долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; зняти гриф секретності та долучити до матеріалів кримінального провадження клопотання про дозвіл на проведення НСРД, постанови прокурора та ухвали Київського апеляційного суду, на підставі яких їх було проведено; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судових експертиз матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», призначених 27.10.2023; на підставі вказаного та попередньо-отриманих висновків судових експертиз вирішити питання щодо реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань додаткових епізодів за фактом виявлення нових кримінальних правопорушень та об`єднання їх з матеріалами досудового розслідування у вказаному провадженні; на підставі отриманих висновків судових експертиз та за наявності підстав підготувати та вручити повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри чи повідомлення про нову підозру у вчиненні злочину; на підставі ухвал слідчих суддів здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, які можуть зберігатись у володінні поштових операторів, а також банківських установ; на підставі ухвал слідчих суддів здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні Дарницької окружної прокуратури міста Києва та слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області; провести огляд матеріалів (речей та документів), які будуть отримані в результаті тимчасового доступу до речей та документів, які знаходяться у володінні Дарницької окружної прокуратури міста Києва та слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області; провести огляд та аналіз інформації, яка буде отримана від операторів поштового зв`язку та банківських установ; встановити шляхи надходження «електронних коштів» на «гаманці» підозрюваних, а також здійснити детальний аналіз/огляд отриманої інформації; долучити до матеріалів провадження матеріали виконаних доручень щодо проведення оглядів речей (мобільних терміналів, банківських карток, блокнотів, тощо), вилучених під час проведення обшуків за місцем проживання підозрюваних та під час особистих обшуків в ході затримання осіб, на підставах, передбачених ст. 208 КПК України; за результатами проведених оглядів мобільних терміналів (у разі необхідності з урахуванням виявленої інформації) призначити ряд судових експертиз відео-, звукозапису чи комп`ютерно-технічних експертиз; провести огляд та аналіз інформації, отриманої від операторів стільникового зв`язку щодо активності з`єднань абонентських номерів телефонів, які використовувались підозрюваними під час вчинення даних злочинів; провести огляди копій відеозаписів, вилучених в спосіб, передбачений ст. 245-1 КПК України, з відділень ТОВ «Нова Пошта»; провести комплекс слідчих (розшукових) дій та у разі потреби додаткових заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на встановлення інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень; отримати відповідь від Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність в проведенні яких може виникнути для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочинів, у вчиненні яких вона підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, зокрема її вік та стан здоров`я, міцність її соціальних зв`язків, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень, а також посилання на відсутність складу кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість, суспільну небезпеку та конкретні обставини інкримінованих підозрюваній злочинів, дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що остання у разі, якщо не буде обмежена у спілкуванні із свідками та іншими підозрюваними, яким відомі обставини вчинених злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя також дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , зокрема перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не планує переховуватись від органів до судового розслідування або суду, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваної, у випадку застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваної, зокрема те, що ОСОБА_7 раніше не судима, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та тісні соціальні зв`язки, не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпеки, та дані про особу підозрюваної, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваній винятковий запобіжний захід.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

Твердження апелянта про недоведеність існування ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі вказаний ризик не було покладено в обґрунтування рішення про застосування запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, та у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, то слідчий суддя обґрунтовано не визначив їй розмір застави у кримінальному провадженні, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 20 грудня 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3