Справа № 455/23/24
Провадження № 1-кс/455/5/2024
У Х В А Л А

08 січня 2024 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000011, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, раніше судимого:

-15.03.2022 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області за ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2(два) роки;

-14.06.2023 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області за ч.3 ст.332 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 59500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.01.2024 слідчий СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 за погодженням із начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000011 від 06.01.2024, звернулася до слідчого судді із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначає, що 08.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Стверджує, що під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 було здобуто відомості про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, на даний час це може спонукати підозрюваного до втечі, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, тобто наявний ризик передбачений пунктом 1 ч.1 ст. 177 КПК України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати досудове розслідування ухиляючись від явки в органи досудового розслідування та суду, оскільки може бути відсутній по місцю проживання, обізнаний з місцями по незаконному перетину державного кордону поза пунктом пропуску, неодноразово здійснював незаконний перетин державного кордону і може незаконно потрапити в країни ЄС, тобто наявний ризик передбачений пунктом 4 ч.1 ст.177 КПК України; вчинити інші кримінальні правопорушення, даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, зокрема останній раз 15.03.2022 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2(два) роки, та 14.06.2023 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 59500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, та останньому в межах кримінального провадження №0000133 від 18.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, 21.12.2023 повідомлено про підозру, на шлях виправлення не став та вчинив новий аналогічний злочин, тобто наявний ризик передбачений пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вважає, що з урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, є необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на наведене, просить винести ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 терміном на 60 (шістдесят) діб із визначенням застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив таке задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили. В обґрунтування заперечень, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 покликається, зокрема, на те, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, проживає разом із мамою похилого віку, є пенсіонером. Тому просить в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить зменшити розмір застави, оскільки такий розмір, який зазначено у клопотанні є очевидно непомірним для підозрюваного, з огляду на його особу та матеріальний стан.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, прихожу до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177КПК України.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом із цим, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від слідчого судді більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, із витягу із кримінального провадження № 0000011, у рамках якого було подано клопотання, відомо, що 06.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, орган досудового розслідування по даному кримінальному провадженні ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, слідчі, які здійснюють досудове розслідування, - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво, - ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 .

Як вбачається із матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 734/2023 від 06.11.2023, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 01.12.2023, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету отримання значних незаконних прибутків, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України. Одночасно ОСОБА_4 , здійснивши вказану організацію виконував наступні функції: будучи жителем м.Львів, та неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2, ч.3 ст.332 КК України, використовуючи свої знайомства та зв`язки, підшукував осіб, які мали на меті незаконно потрапити на територію Європейського Союзу та за надання даної допомоги були готові заплатити кошти; створював усі необхідні умови для втілення злочинного плану протиправної діяльності; наперед отримував від таких громадян грошові кошти за їх незаконне переправлення; безпосередньо здійснював зустріч осіб у контрольованому прикордонному районі; забезпечував маршрутом та супроводом, який використовувався для перевезення осіб по контрольованому прикордонному районі; доставляв осіб до лінії державного кордону; виконував роль провідника, тобто маючи достатні знання прилеглої території поблизу державного кордону України з Республікою Польща, а саме маршрутів перетину кордону через лісисту місцевість неподалік сіл Мігово та Кропивник Самбірського району Львівської області поза встановленими пунктами пропуску безпосередньо переводив осіб через лінію державного кордону України з Республікою Польща поза пунктами пропуску, шляхом супроводу і подолання інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України, дотримуючись правил конспірації. Так, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою отримання незаконних прибутків, посягаючи на суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, порушуючи встановлений Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 та п.2 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, порядок перетинання державного кордону України, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце) однак не пізніше 04.01.2024 року, отримавши від невстановлених досудовим розслідуванням осіб інформацію про те, що військовозобов`язані громадяни України віком від 18 до 60 років, а саме ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хочуть потрапити на територію Європейського Союзу, зустрів їх поряд з кафе-бар «Злагода», що за адресою: м.Добромиль, вул.Галицька №65В, Самбірського району, Львівської області. Так, 04.01.2024 ОСОБА_4 перебуваючи в вказаному місці з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , отримавши від вказаних осіб грошові кошти в сумі 16000 доларів США, як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України, провів з ними інструктаж, щодо поведінки та маршруту слідування по контрольованому прикордонному районі, та сівши в транспортний засіб на якому вказані особи прибули, а саме автомобіля «AUDI А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , вказав маршрут до вул.Січових Стрільців в місті Добромиль, Самбірського район, звідки обійшовши контрольний пост ДПС України через річку «Вирва» супроводжувів в сторону державного кордону України. В подальшому, ОСОБА_4 діючи відповідно до розробленого злочинного плану, в ніч з 04.01.2024 на 05.01.2024, поза пунктами пропуску, а саме в районі 453 прикордонного знаку України в Республіку Польща, поблизу АДРЕСА_2 шляхом супроводу і подолання загорожі інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України перевів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , через лінію державного кордону України в Республіку Польща. Однак, 05.01.2024, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 було виявлено та затримано представниками Прикордонної варти Республіки Польща на відстані два кілометри від 453 прикордонного знаку України в Республіку Польща та 06.01.2024 згідно протоколу реадмісії передано представникам відділу прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , а ОСОБА_4 05.01.2024 о 18:55 год. було затримано представниками відділу прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 під час незаконного перетину державного кордону з Республіки Польща в Україну поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку 452 прикордонного знаку, неподалік АДРЕСА_2 .

08.01.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Матеріали поданого клопотання свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 08.01.2024 ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; рапортом начальки ВІПС «Мігово ВПС «Смільниця» ОСОБА_23 ; протоколом про адміністративне затримання від 05.01.2024, протоколами про адміністративне затримання, протоколами реадмісії/допуску та протоколами про адміністративне правопорушення від 06.01.2024.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи їх в сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі, даними про особу підозрюваного, окрім того, оцінюючи ризики, якими прокурор та слідчий обґрунтовують клопотання, зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які буду перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатньо підстави, слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, також беручи до уваги фактичні обставини кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, а також беручи до уваги особу підозрюваного, який неодноразово судимий за вчинення злочинів передбачених ст.332 КК України, його склад сім`ї, також вік підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про доведення слідчим та прокурором обставин, які свідчать про існування ризиків можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, то відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього може бути застосований.

Також, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою.

Будь-яких даних про відсутність чи зменшення вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, зокрема й цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного та є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя не відхиляє доводів захисника на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст.177,178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення злочинів, передбачених ст.332 КК України, в тому числі, до покарання у виді штрафу, на даний час, як вбачається із матеріалів клопотання, підозрюється у іншому кримінальному провадженні за ч.3 ст.332 КК України, в рамках якого до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 200прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку підозрюваний вніс, при цьому у даному кримінальному провадженні він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що пов`язаний із незаконним переправленням осіб, які є військовозобов`язаними, через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а тому слідчий суддя вважає даний випадок виключним.

Проте, слідчий суддя вважає, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення, у розмірі шістсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на день розгляду клопотання складає 1 816 800 гривень (600*3028=1816800), а не 1610400, як зазначено слідчим у клопотанні, є недостатньо необґрунтованим.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання, особи підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що визначений розмір застави в розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 гривень, буде з одного боку утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту взяття під варту 08.01.2024.

Керуючись ст.176-178, 183, 186, 193, 194, 196-197, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 березня 2024 року.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 08 січня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду, а також покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.7 і ч.8 ст.182 КПК України, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Строк дії даної ухвали встановити до 07 березня 2024 року.

Копію ухвали направити для відома начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити ОСОБА_4 .

Виконання даної ухвали доручити ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1