Справа № 299/6261/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/513/23, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000620, внесеному 18.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про накладення арешту на майно: металевий предмет, схожий на ніж, із лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, що належать ОСОБА_6 .

З матеріалів судового провадження вбачається, що 21 вересня 2023 року до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000620, внесеному 18.09.2023 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про накладення арешту на майно: металевий предмет, схожий на ніж, із лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, що належать ОСОБА_6 . Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2023, до чергової частини відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівників групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про те, що під час виїзду за повідомленням громадянина ОСОБА_7 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у спальній кімнаті ОСОБА_6 , на журнальному столику, виявлено штик-ніж з чохлом. З клопотання убачається, що 18.09.2023 постановою слідчого вказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів, проведення подальших експертних досліджень, прокурор просить накласти арешт на металевий предмет, схожий на ніж, із лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол для нього.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що 19.09.2023, слідчий за погодженням з прокурором звертався до суду з клопотанням про арешт згаданого майна. Відтак, 20.09.2023, слідчим суддею постановлено ухвалу про повернення клопотання прокурору, якою встановлено строк у сімдесят дві години для усунення недоліків. Ухвалу слідчого судді від 20.09.2023 проголошено 20.09.2023 о 09 годині 56 хвилин. Клопотання прокурора про арешт майна надійшло до суду 22.09.2023, о 14 годині 00 хвилин. Слідчий суддя зазначає, що з копії протоколу огляду місця події убачається, що речі, на які прокурор просить накласти арешт, були вилучені 17.09.2023, тобто у вихідний день, а наступним за ним робочим днем є 18.09.2023. Клопотання про арешт майна подано до суду 19.09.2023, тобто після закінчення строку, встановленого абзацом першим частини п`ятої статті 171 КПК України. З огляду на наведене, враховуючи те, що згадане майно підлягає поверненню особі, у якої його вилучено, тому у задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя вважає за необхідне відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно. Зазначає, що метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів задля унеможливлення розпоряджатися цим майном, запобігання його зникненню, втраті, або пошкодженню. Вказує на те, що металевий предмет, схожий на ніж, з лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, що належать ОСОБА_6 , підлягає конфіскації, тому не накладення арешту на вказані у клопотанні предмети може призвести до його втрати. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на майно.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило; в апеляційній скарзі ставиться питання про її розгляд у порядку письмового провадження.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на металевий предмет, схожий на ніж, з лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, що належать ОСОБА_6 , слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на металевий предмет, схожий на ніж, з лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ст. ст. 167, 170-173 КПК України, дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких прокурор вніс клопотання.

Як вірно встановлено слідчим суддею, 19.09.2023 слідчий за погодженням з прокурором звертався до суду з клопотанням про арешт вищезгаданого майна, 20.09.2023 слідчим суддею постановлено ухвалу про повернення клопотання прокурору, якою встановлено строк у сімдесят дві години для усунення недоліків (ухвалу слідчого судді від 20.09.2023 проголошено 20.09.2023 о 09 годині 56 хвилин), після чого клопотання прокурора про арешт майна надійшло до суду 22.09.2023 о 14 годині 00 хвилин.

При цьому, обґрунтованим і таким, що знаходить своє підтвердження є і висновок слідчого судді про те, що з копії протоколу огляду місця події убачається, що речі, на які прокурор просить накласти арешт, були вилучені 17.09.2023, тобто у вихідний день, наступним за ним робочим днем є 18.09.2023, а клопотання про арешт майна подано до суду 19.09.2023, тобто після закінчення строку, встановленого абзацом першим частини п`ятої статті 171 КПК України.

Поряд із цим, дослідивши та перевіривши зміст клопотання та матеріали, долучені до нього, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання не містить виклад обставин на підтвердження того, що майно, яке за твердженням органу досудового розслідування належить арештувати, відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуто кримінально протиправним шляхом.

Тому, апеляційний суд вважає, що посилання органу досудового розслідування на те, що арешт майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, наведено без належного обґрунтування співвідношення вимог кримінального процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, що в свою чергу ставить під сумнів і доводи прокурора про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно металевий предмет, схожий на ніж, з лезом, та чохол для нього.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах за клопотанням відсутні будь-які докази на підтвердження того, що металевий предмет, схожий на ніж, віднесено до холодної зброї, що особа, у якої вилучено вказані вище предмети, носила їх, а відповідно відсутні докази на підтвердження ознак діяння передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить і про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає конфіскації у випадках, передбачених КК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що ненакладення арешту на вказані у клопотанні предмети може призвести до їх втрати, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, у тому числі й про те, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів задля унеможливлення розпоряджатися цим майном, запобігання його зникненню, втраті, або пошкодженню, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє як безпідставні.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно металевий предмет, схожий на ніж, з лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що слідчий та прокурор, не з`явившись на розгляд клопотання та апеляційної скарги, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів як клопотання, так і апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні прокурора у кримінальному провадженні № 0000620, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про накладення арешту на майно: металевий предмет, схожий на ніж, з лезом завдовжки приблизно 40 см та чохол до нього, що належать ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: