Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9121/23
Номер провадження 1-кс/711/2583/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , внесеним у кримінальному провадженні №000091 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сотники Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старша слідча в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , внесеним у кримінальному провадженні №000091 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000091 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне швидке збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної та алкогольної залежностей, не пізніше 23.06.2018 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, організував та забезпечив функціонування закладу закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.

Так, враховуючи складність одноособового утримання великої кількості нарко- та алкозалежних осіб, ОСОБА_7 , послідовно, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, перебуваючи у невстановлених слідством населених пунктах Черкаської області, зустрічався з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного плану, направленого на протиправне швидке збагачення, запропонував їм вступити в злочинну групу, яку б він очолив, останні, будучи поінформованими про злочинні наміри ОСОБА_7 , на його пропозицію погодилися.

Знаючи про мету створення групи, діяльність якої направлена на незаконне позбавлення волі громадян, прагнучи мати засоби для існування шляхом отримання частини від отриманих доходів від такої діяльності, які складались із оплати, що надходили у готівці та на особистий рахунок ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими членами групи ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , брав участь у її діяльності та злочинах, які вчинялись. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у «центрах» закритого типу протягом максимально тривалого часу.

Всі члени групи були об`єднанні єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам. Злочинна група, яку створив ОСОБА_7 , з метою здійснення незаконного позбавлення волі громадян характеризувалась стійкістю, що виражалось у її згуртованості та стабільності.

Так, між учасниками організованої групи були постійні ієрархічні внутрішні зв`язки на основі укладу, який виражався у спільному проживанні рядових членів групи, які безпосередньо здійснювали обмеження волі та контроль за поведінкою осіб із категорії нарко- та алкозалежних у приміщенні створеного закладу закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції.

За час існування, ОСОБА_5 разом з іншими члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей, разом або у визначеному ОСОБА_7 складі брав участь у її діяльності.

Вказаний, так званий, «реабілітаційний центр» розміщений у приватному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , винайнятий ОСОБА_7 , де ОСОБА_5 за участю інших членів організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману, зловживання довірою, під виглядом надання допомоги хворим від різного виду залежностей, забезпечував незаконне утримання осіб у так званому «реабілітаційні центрі», який в дійсності був приватним закладом закритого типу для незаконного тримання осіб проти їх волі протягом тривалого часу.

При цьому, ОСОБА_7 , як організатор, та інші члени злочинної групи, незаконно створили для мешканців «реабілітаційного центру» режим позбавлення волі, обмеження прав на особисту недоторканність, невтручання в особисте життя, свободу пересування і права на вільний вибір місця проживання, а також пов`язаних з цим: розпорядок у цьому закладі, систему покарань за їх порушення, в тому числі примушування проти волі до праці на прибиранні у приміщенні, при цьому, порушивши їх Конституційні права.

Організатор злочинної групи ОСОБА_7 , а також співорганізатор ОСОБА_8 здійснювали безпосереднє керівництво шляхом обману, зловживання довірою при проведенні перемовин із родичами та членами сім`ї громадян, з кола нарко- та алкозалежних осіб, повідомляли їм недостовірну інформацію про характер та методику реабілітації, замовчували про закриті умови, позбавлення волі.

Разом з тим, як самим, так званим, «реабілітантам», так і їх близьким родичам, ОСОБА_7 , та члени організованої ним злочинної групи до поміщення у «реабілітаційний центр», обіцяли повну добровільність запланованих заходів реабілітації, можливість на свій розсуд у будь-який момент залишити центри у разі незгоди з умовами та методами реабілітації. При цьому, умовами перебування «реабілітантів» у такому центрі була грошова винагорода, яку на місяць сплачував так званий «реабілітант» або його близькі родичі в якості оплати, яка становила від 10 000 до 15 000 грн.

Так, для реалізації єдиного злочинного умислу на незаконне позбавлення волі осіб, учасники злочинної групи під керівництвом ОСОБА_7 забезпечили цілодобовий нагляд за потерпілими, облаштування приміщення «реабілітаційного центру» металевими гратами на вікнах, блокування їх шляхом демонтажу віконних ручок, встановлення металевих решіток в місцях, якими можна було залишити вказані будівлі, тобто пристосували засоби для незаконного позбавлення волі людей, які не могли фізично залишити приміщення за власною волею. Для встановлення контролю за поведінкою потерпілих, застосовувалась система правил поведінки під час перебування в «Центрі» заснованих на відносинах субординації, підпорядкування, ізоляції від навколишнього світу, які забезпечуватимуться системою покарань, обмежень прав потерпілих.

Крім того, за потерпілими здійснювався цілодобовий нагляд, забезпечувалась реалізація встановлених правил поведінки, чинився психологічний тиск щодо осіб, які не бажали перебувати в «центрі» та підпорядковуватись вигаданій системі, так званого, лікування від залежностей.

За порушення встановлених в «центрі» правил, застосовувались покарання, що принижують честь і гідність осіб, завдаючи їм моральних страждань, а саме: примус до виконання принизливих дій перед іншими особами, які незаконно утримувались разом з потерпілими, носінні важких предметів, забороною курити, примушуванню до написання однієї фрази декілька сотень разів.

З метою максимально тривалого перебування осіб в «Центрі» передбачалось позбавлення утримуваних осіб доступу до інформації про події суспільного життя, можливості спілкуватися з людьми поза «Центром», що реалізувалось шляхом відсутності телебачення, радіо, газет, доступу до мережі «Інтернет», примусовому вилученні особистих речей, грошових коштів та, зокрема, будь яких засобів зв`язку, в тому числі мобільних телефонів.

Водночас, розуміючи, що реалізація злочинного умислу не можлива без введення в оману членів сім`ї та близьких родичів потерпілих щодо умов перебування в «Центрі» та стану здоров`я утримуваних осіб, було встановлено жорсткі обмеження побачень та телефонних розмов потерпілих з родичами та особистої присутності при таких розмовах представників центру.

Пошук осіб з залежностями здійснювався завдяки розміщенню інформації в мережі «Інтернет».

Учасники організованої злочинної групи, за задумом ОСОБА_7 , мали неухильно дотримувалися правил поведінки, як між собою, так і у взаємовідносинах з потерпілими особами.

Усвідомлюючи вимоги законодавства щодо неможливості здійснення громадською організацією підприємницької діяльності, учасники групи документально оформлювали відносини з потерпілими у вигляді укладення письмових договорів благодійної допомоги у вигляді комплексу послуг з реабілітації та ресоціалізації осіб з хімічною залежністю, а також договір про надання послуг між фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 «Виконавцем» та потерпілими, які виступали «Замовниками». Крім того, задля уникнення притягнення до відповідальності учасники групи вимагали в залежних осіб, написання письмових розписок щодо добровільності поміщення їх до «центру» та добровільного припинення так званого лікування, однак дані розписки не можуть свідчити про усвідомлену згоду особи на їх написання так як написані під примусом (оскілки потерпілі перебували у стані, який позбавляв їх здатності усвідомлювати значення підписаних ними документів).

Таким чином, учасники організованої ОСОБА_7 злочинної групи свідомо порушували вимоги статей 28, 29, 32, 43 Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Організована ОСОБА_7 група діяла з червня 2018 року по 23 червня 2023 року, неодноразово вчиняючи незаконне позбавлення волі, яка була припинена у зв`язку з викриттям правоохоронними органами.

Так, реалізуючи єдиний злочинний умисел на швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями, утримували у «реабілітаційному центрі», розташованому за адресою м. Черкаси, вул. Надпільна, 408 проти їх волі, під виглядом надання платних медичних послуг з лікування від різного виду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, за що отримувати щомісячну плату у розмірі від 10 000 грн. до 15 000 тисяч гривень з однієї особи. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування утримували потерпілих у центрах закритого типу протягом максимально тривалого часу.

Утворивши організовану злочинну групу, ОСОБА_7 відвів собі роль організатора і керівника та в ході вчинення злочинних дій виконував наступні функції:

-організовував та забезпечував функціонування «Центру» для примусового утримання в умовах ізоляції наркозалежних та алкозалежних осіб;

- організовував рекламу діяльності «центру» та залучення нових клієнтів, зокрема в мережі «Інтернет»;

- підшуковував та забезпечував утримання житлового будинку, в якому розмістив «центр»;

- безпосередньо здійснював пошук осіб з залежностями, члени сім`ї чи близькі родичі яких мали змогу оплачувати їх утримання в «центрі»;

- надавав консультації щодо умов та оплати курсу реабілітації, повідомляв їм недостовірну інформацію щодо умов перебування;

- приймав рішення про поміщення осіб з залежностями до «центру»;

- надавав вказівки ОСОБА_8 щодо прийняття осіб, які мають бажання приїхати в «центр»;

- особисто або під час спілкування з використанням мобільного зв`язку, керував діями інших співучасників, шляхом надання вказівок керівнику центру та іншим учасникам;

- отримував на власний картковий рахунок кошти, які надходили в якості оплати за перебування потерпілих в «Центрі»

- здійснював продовольче забезпечення в «Центрі».

ОСОБА_8 , згідно відведеної йому організатором ролі співорганізатора здійснював наступні функції:

- виконував роль керівника «Центру» в м. Черкаси, по вулиці Надпільна, 408;

- отримував дзвінки від осіб, з приводу поміщення до «центру»;

- надавав консультації щодо умов та оплати курсу реабілітації;

- проводив прийом та оформлення «клієнтів» на реабілітацію;

- отримував грошові кошти від родичів осіб, які оформлювались на лікування;

- організовував позмінний цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих та їх охорону;

- повідомляв членам сім`ї та близьким родичам потерпілих неправдиву інформацію щодо умов перебування останніх в «центрі» та стан їх здоров`я, переконуючи їх у необхідності продовження перебування потерпілих в «центрі»;

- організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання будинку, готування їжі;

- виконував інші вказівки ОСОБА_7 .

ОСОБА_9 , згідно відведеної йому організатором ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», наглядача:

- забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих, про що вносив відомості до відповідного журналу, їх охорону та самостійно здійснював такий нагляд;

- організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання, готування їжі та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру»;

- виконував інші вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , згідно відведеної йому організатором ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», наглядача ,

- забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих, про що вносив відомості до відповідного журналу, їх охорону та самостійно здійснював такий нагляд;

- організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання, готування їжі та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру»;

- виконував інші вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, маючи корисливий умисел на протиправне збагачення шляхом незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 01.04.2023 року, в денний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, виконуючи вказівку організатора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як співорганізатор, провів прийом та консультацію щодо умов та оплати курсу реабілітації, повідомивши ОСОБА_10 та його сестрі ОСОБА_11 недостовірну інформацію щодо умов перебування у «центрі» та в подальшому здійснив оформлення ОСОБА_10 на так зване «лікування», незаконно позбавивши волі ОСОБА_10 у період часу з 01.04.2023 по 23.06.2023, де забезпечив ізоляцію останнього від навколишнього світу протягом трьох місяців.

Так, у зазначений період часу ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи опосередковано через них, шляхом психологічного примусу, внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність поводження, утримували потерпілого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , який не мав змоги його покинути, завдяки системі незаконного утримання осіб, здійснювали постійний нагляд за його поведінкою, примушували до здійснення господарських робіт, що охоплювались умислом ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ОСОБА_7 ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою ОСОБА_10 , що позбавляло можливості останнього покинути вказане приміщення, організовував залучення ОСОБА_10 та інших осіб, які перебували у «центрі» до примусової праці з прибирання, та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру».

Зазначені заходи мали на меті запобігання спробам покинути центр та вживалися як безпосередньо ОСОБА_7 , а також шляхом надання останнім вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

В якості оплати за так зване лікування ОСОБА_10 його близькі родичі оплатили 30 000 гривень готівкою ОСОБА_8 , та 23.06.2023 у зв`язку з припиненням працівниками правоохоронних органів протиправної діяльності, ОСОБА_10 було звільнено.

Продовжуючи своє протиправне діяння, маючи корисливий умисел на протиправне збагачення шляхом незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в денний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, виконуючи вказівку організатора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як співорганізатор, провів прийом та консультацію щодо умов та оплати курсу реабілітації, повідомивши ОСОБА_12 та її чоловіку ОСОБА_13 недостовірну інформацію щодо умов перебування у «центрі» та в подальшому здійснив оформлення ОСОБА_12 на так зване «лікування», незаконно позбавивши волі ОСОБА_12 у період часу з 24.05.2023 по 23.06.2023 та забезпечили ізоляцію останньої від навколишнього світу протягом одного місяця.

Так, у зазначений період часу ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи опосередковано через них, шляхом психологічного примусу, внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність поводження, утримували потерпілу ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 , яка не мала змоги його покинути, завдяки системі незаконного утримання осіб, здійснювали постійний нагляд за її поведінкою, примушували до здійснення господарських робіт, що охоплювались умислом ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ОСОБА_7 ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою ОСОБА_12 , що позбавляло можливості останню покинути вказане приміщення, організовував залучення ОСОБА_12 та інших осіб, які перебували у «центрі» до примусової праці з прибирання, та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру».

Зазначені заходи мали на меті запобігання спробам покинути центр та вживалися як безпосередньо ОСОБА_7 , а також шляхом віддання останнім вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

В якості оплати за так зване лікування ОСОБА_12 її близькі родичі оплатили 10000 гривень готівкою особисто в руки ОСОБА_8 за місяць перебування. 23.06.2023, у зв`язку з припиненням працівниками правоохоронних органів протиправної діяльності створеної та очоленої ОСОБА_7 , ОСОБА_12 було звільнено.

Продовжуючи своє протиправне діяння, маючи корисливий умисел на протиправне збагачення шляхом незаконного позбавлення волі ОСОБА_14 31.05.2023 року, в денний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, виконуючи вказівку організатора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 як співорганізатор, провів прийом та консультацію щодо умов та оплати курсу реабілітації, повідомивши ОСОБА_14 та його матері ОСОБА_15 недостовірну інформацію щодо умов перебування у «Центрі» та в подальшому здійснив оформлення ОСОБА_14 на так зване «лікування», тим самим незаконно позбавивши волі ОСОБА_14 у період часу з 31.05.2023 по 23.06.2023 року та забезпечив ізоляцію останнього від навколишнього світу протягом місяця.

Так, у зазначений період часу ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи опосередковано через них, шляхом психологічного примусу, внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження, утримували потерпілого ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 , який не мав змоги його покинути, завдяки системі незаконного утримання осіб, здійснювали постійний нагляд за його поведінкою, примушували до здійснення господарських робіт, що охоплювались умислом ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ОСОБА_7 ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою ОСОБА_14 , що позбавляло можливості останнього покинути вказане приміщення, організовував залучення ОСОБА_14 та інших осіб, які перебували у «центрі», до примусової праці з прибирання, та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру».

Зазначені заходи мали на меті запобігання спробам покинути центр та вживалися як безпосередньо ОСОБА_7 , а також шляхом віддання останнім вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

В якості оплати за так зване лікування ОСОБА_14 його близькі родичі оплатили 12300 гривень через застосунок «Приват 24» на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_7 за місяць перебування та 23.06.2023, у зв`язку з припиненням працівниками правоохоронних органів протиправної діяльності, ОСОБА_14 було звільнено.

Продовжуючи своє протиправне діяння, маючи корисливий умисел на протиправне збагачення шляхом незаконного позбавлення волі ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в денний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, виконуючи вказівку організатора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 як співорганізатор провів прийом та консультацію щодо умов та оплати курсу реабілітації, повідомивши ОСОБА_16 та його матері ОСОБА_17 недостовірну інформацію щодо умов перебування у «Центрі» та в подальшому здійснив оформлення ОСОБА_16 на так зване «лікування», незаконно позбавивши волі ОСОБА_16 у період часу з 31.05.2023 по 23.06.2023 року та забезпечив ізоляцію останнього від навколишнього світу протягом місяця.

Так, у зазначений період часу ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи опосередковано через них, шляхом психологічного примусу, внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження, утримували потерпілого ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_2 , який не мав змоги його покинути, завдяки системі незаконного утримання осіб, здійснювали постійний нагляд за його поведінкою, примушували до здійснення господарських робіт, що охоплювались умислом ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ОСОБА_7 ролі виконавця, виконуючи роль так званого «старшого зміни», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою ОСОБА_16 , що позбавляло можливості останнього покинути вказане приміщення, організовував залучення ОСОБА_16 та інших осіб, які перебували у «центрі» до примусової праці з прибирання, та визначав конкретні види покарань до потерпілих за порушення правил «центру».

Зазначені заходи мали на меті запобігання спробам покинути центр та вживалися як безпосередньо ОСОБА_7 а також шляхом віддання останнім вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

В якості оплати за так зване лікування ОСОБА_16 його близькі родичі оплатили 10000 гривень готівкою ОСОБА_8 за місяць перебування та 23.06.2023, у зв`язку з припиненням працівниками правоохоронних органів протиправної діяльності створеної та очоленої ОСОБА_7 , ОСОБА_16 було звільнено.

30.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб вчинене організованою групою.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 , показаннями потерпілої ОСОБА_12 ; впізнанням з потерпілою ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; показаннями потерпілого ОСОБА_14 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_16 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_16 ; показаннями свідка ОСОБА_17 ; показаннями свідка ОСОБА_18 ; протоколом огляду сайту; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами.

Ініціатор клопотання зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні;

- продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Орган досудового розслідування приходить до висновку, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки до органів досудового розслідування, суду або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Крім цього, після вручення клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 стало відомо про потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з якими він знайомий, на яких він може незаконно впливати з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним позбавлення волі, оскільки на даний час відомо, так званий «центр» працює і на сьогоднішній день.

У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у якому підозрюється останній, і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих діянь, (санкція ч. 3 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років) це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжного заходу також вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Підстави для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт відсутні, тому що встановлено обставини, які виправдовують запобіжний захід домашній арешт підозрюваного, підтверджують наявність зазначених ризиків, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання ОСОБА_5 його кримінально-процесуальних обов`язків та запобігти вищевикладеним обґрунтованим ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Беручи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 до 06.00 з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду/слідчого судді; не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання, реєстрації та/чи роботи; не спілкуватися без участі слідчого або прокурора з особами, що набули статусу свідків, потерпілих, підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а тому слідча, за погодженням із прокурором, звернулася до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор та слідча клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Окремо прокурор зазначив, що підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу є існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, яке може бути застосовано до нього у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень; незаконно впивати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з якими він знайомий, оскільки потерпілими є особи, які перебували у вказаному закладі та їхні родичі, з метою уникнення покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Також, підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним позбавлення волі, оскільки на даний час відомо, так званий «центр» працює і на сьогоднішній день. Крім того, останній може ухилятись від явки на виклики слідчого, прокурора чи суду з метою затягування досудового розслідування, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. А тому прокурор вважає, що саме домашній арешт, який полягає у забороні залишати місце проживання в період з 22-00 години до 06-00 години, зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. На підставі ст. 63 Конституції України, відмовився давати покази щодо пред`явленої йому підозри.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №000091 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб вчинене організованою групою.

25.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів).

Постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 14.10.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 25.11.2023.

23.11.2023 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/8615/23) строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 25.01.2024.

30.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб вчинене організованою групою).

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 , показаннями потерпілої ОСОБА_12 ; впізнанням з потерпілою ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; показаннями потерпілого ОСОБА_14 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_16 ; впізнанням з потерпілим ОСОБА_16 ; показаннями свідка ОСОБА_17 ; показаннями свідка ОСОБА_18 ; протоколом огляду сайту; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_19 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України (санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років), які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, при встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкриміновані ОСОБА_8 в провину злочини, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик впливу підозрюваного на потерпілих у даному кримінальному провадженні, з яким він особисто знайомий, що вбачається з протоколів кримінального провадження. Отже, наведене свідчить про те, що підозрюваний може впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ним своїх показань та уникнення від кримінальної відповідальності.

За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, оскільки з урахуванням інкримінованих йому умисних, корисливих дій, вбачається, що вказана незаконна діяльність могла бути джерелом отримання незаконного прибутку підозрюваним, що в сукупності може спонукати його до продовження вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованими жодним чином та виступають формальним доводом обґрунтування доводів поданого клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу: судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами доказів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені в ст. 178 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Так, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, викладенні в повідомленні про підозру, та їх тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

В той же час, зважаючи на відсутність в матеріалах клопотання доказів про матеріальний стан ОСОБА_5 , застава, розмір якої для тяжких злочинів складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є непомірною для підозрюваного, а тому, на думку слідчого судді, єдиним достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є домашній арешт.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Отже, підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у виді домашнього арешту відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні №000091 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22-00 години до 06-00 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

- прибувати до суду, прокурора та слідчого СУ ГУНП в Черкаській області, який здійснюватиме досудове розслідування, за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Корсунь-Шевченківський Черкаського р-ну Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) із свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.01.2024 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській областей, - для відому та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1