УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора в кримінальному провадженні №0000185 від 17.05.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000185 від 17.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою мотивоване тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, які служили підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати; жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання та тісні соціальні звязки, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, безпосередньо приймав участь в бойових діях по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до частини третьої ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21.12.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 16.02.2024 включно.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєї актуальності не втратили та продовжують існувати. Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винуватим, являється вагомим психологічним фактором, який може сприяти його переховуванню від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку запобіжного заходу, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, продовжують існувати, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 05 квітня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Розгляд кримінального провадження №0000185 від 17.05.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відкласти на 10 год. 00 хв. 22 лютого 2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1