УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 Справа №607/17784/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у залі суду в місті Тернополі під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження №0000071 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000071 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, в обґрунтування якого вказує наступне. Так, посилаючись на норми чинного законодавства адвокат зазначив, що викладаючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказав місце вчинення інкримінованих ОСОБА_4 діянь, якими згідно пред`явленого обвинувачення є складення та видання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто одну із обставин, яка, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні. Викладаючи в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній не може містити положень, що виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення, роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та в цілому не може порушувати право обвинуваченого на захист. Вважає, що органом досудового розслідування не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема зміст обвинувачення пред`явленого ОСОБА_4 є неконкретним, порушує його право на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, відсутність в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення має суттєве значення для визначення територіальної підсудності цього кримінального провадження, оскільки відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 , просив повернути обвинувальний акт прокурору, з наведених його захисником підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання захисника зазначивши, що у викладених фактичних обставинах зазначено про здійснення готування ОСОБА_4 до злочину при складанні завідомо неправдивих постанов та вказано на закінчену стадію його вчинення, коли завідомо неправдиві постанови по справі про адміністративні правопорушення передані для обліку (реєстрації), тому вважає, що саме м. Тернопіль, бульв. Шевченка, 10, є місцем вчинення кримінального правопорушення, як стадія закінченого злочину, що і відображено у формулюванні обвинувачення. Прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки вважає, що він складений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши клопотання захисника та думку учасників кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328кс16, проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Склад злочину, передбачений ч.1 ст.366 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є формальним, злочин вважається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених в ній дій, незалежно від того чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ.

З викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за ч.1 ст.366 КК України вбачається, що в обвинувальному акті органом досудового розслідування всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України не вказано місце (місця) вчинення інкримінованих ОСОБА_4 діянь, якими згідно пред`явленого обвинувачення є складення та видання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, або ж не зазначено про те, що місце (місця) вчинення вказаних діянь неможливо встановити в ході досудового розслідування, тоді як дана обставина має суттєве значення для визначення територіальної підсудності даного кримінального провадження та відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, на переконання суду, наведені вище недоліки обвинувального акта свідчать про невиконання органом досудового розслідування вимог щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що тягне за собою також порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 .

Викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній повинен містити положення, що дають можливість визначити суду межі пред`явленого обвинувачення, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення та не порушують право обвинуваченого на захист.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить принцип закріплений у п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п.79).

Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Оскільки, обвинувальний акт складено з порушенням вимог ст.291 КПК України, то такі недоліки позбавляють обвинуваченого ОСОБА_4 права бути детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що органом досудового розслідування не дотримано вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема зміст обвинувачення пред`явленого ОСОБА_4 є неконкретним, порушує його право на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказані обставини унеможливлюють як проведення належним чином підготовчого судового засідання, так і прийняття судом законного і обґрунтованого рішення з урахуванням такого обвинувального акта.

Окрім того, необхідно зауважити, що за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому, перевірка обвинувального акта на відповідність його вимогам ст.291 КПК України, повинна здійснюватися судом саме на підготовчому провадженні.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відсутність же місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє суд можливості визначити чи підсудне дане кримінальне провадження саме Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області у відповідності до вимог ст.32 КПК України.

В свою чергу, відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, відсутність відомостей в обвинувальному акті місця вчинення злочину з ідентифікацією вулиці, району, міста (адміністративно-територіальної одиниці) є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, та як наслідок, позбавляє суд можливості вирішити питання про підсудність даного кримінального провадження цьому суду.

Таким чином, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, який не відповідає наведеним вище вимогам закону, може призвести до порушення правил підсудності.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного та враховуючи вищезазначені істотні порушення вимог КПК України, зокрема відсутність в обвинувальному акті місця скоєння злочину, що не дозволяє суду визначитися з належною підсудністю даного кримінального провадження, неконкретність пред`явленого обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого можливості здійснення його права на захист та, беручи до уваги, що виявлені обставини не дають суду підстав для призначення судового розгляду даного кримінального провадження на підставі обвинувального акта за №0000071 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника та необхідність повернення обвинувального акта прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000071 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1