ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 Справа №607/14332/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 13 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п. п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 впродовж 2022-2023 років, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини поетрпілої ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2022 за №607/15976/22, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 06.11.2022 близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, штовхав та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП.

Також, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2023 за №607/8132/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 29.04.2023 близько 21 год. 00 хв, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою спільного проживання з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою в сторону своєї дружини ОСОБА_5 , тим самим спричиняв домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.07.2023 за № 607/11946/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 26.06.2023 близько 02 год. 10 хв. ОСОБА_3 вчинив сварку, погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_5 , що проживає за спільною адресою: в АДРЕСА_1 , чим спричинив психологічне насильство та вчинив адмінністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_3 12.07.2023 близько 21 год. 20 хв., перебуваючи за своїм місцем проживання, по АДРЕСА_1 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_5 , безпідставно розпочав словесний конфлікт, в ході якого виражався нецензурною лексикою, висловлював погрози застосування фізичної сили та шарпав.

Так, внаслідок систематичних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 , завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю, згідно обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, примирилися з потерпілою та показав, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом із дружиною - потерпілою у справі ОСОБА_7 , стосовно якої протягом 2022 2023 років систематично вчиняв домашнє насильство, а саме психологічне насильство, що призводило до її психологічних страждань та погіршення якості життя, за що був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності. Просить суд, з врахуванням визнання вини, щирого каяття, суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони примирились та вона не має до нього претензій.

Окрім власного визнання вини ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що

готується від 13.07.2023 згідно якого ОСОБА_5 заявила, що 13.07.2023 близько 21.20 год по місцю проживання в АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, шарпав;

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2022 за №607/15976/22, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 06.11.2022 близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, штовхав та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП;

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2023 за №607/8132/23, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 29.04.2023 близько 21 год. 00 хв, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою спільного проживання з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою в сторону своєї дружини ОСОБА_5 , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП;

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.07.2023 за № 607/11946/23 відносно ОСОБА_3 згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 26.06.2023 близько 02 год. 10 хв. ОСОБА_3 вчинив сварку, погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_5 , що проживає за спільною адресою: в АДРЕСА_1 , чим спричинив психологічне насильство -правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -1 КУпАП.

- копією термінового заборонного припису від 26.06.2023 стосовно кривдника ОСОБА_3 згідно якого йому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_5 на визначений строк;

- копією термінового заборонного припису від 20.04.2023 стосовно кривдника ОСОБА_3 згідно якого йому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_5 та зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи на визначений строк;

- копією термінового заборонного припису від 29.04.2023 стосовно кривдника ОСОБА_3 згідно якого йому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_5 на визначений строк.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України -

домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань або погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан (наявність на утриманні неповнолітньої дитини) та стан здоров`я (наявність діагнозу: Розлади поведінки та психіки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Легка розумова відсталість з емоційно-вольовими розладами. Згідно висновку СПЕ № 442 в період інкримінованих йому діянь міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує), обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає. Також, суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суворо не карати обвинуваченого та відсутність у неї майнових претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1