233 № 233/4099/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької клопотання про продовження строку запобіжного заходу по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 03 квітня 2023 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15 березня 2023 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.4 ст. 408 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 03 квітня 2023 року) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.4 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи, це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу раніше до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати. Також просив перевести обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як останній є військовослужбовцем.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тільки просив не переводити його до гауптвахти.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані матеріали, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 листопада 2023 року.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 не завершено, перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 27 листопада 2023 року.

Згідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в клопотанні обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 27 листопада 2023 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку про доцільність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_7 , згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від суду. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що в клопотанні прокурор лише посилається на ці ризики і що це є лише його припущенням, оскільки на підтвердження даних ризиків суду не було надано будь-яких доказів.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 є військовослужбовцем, має вищу освіту, не одружений, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_7 , характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Суд не вбачає підстав для застосування застави з огляду на запровадження в Україні воєнного часу внаслідок збройної агресії рф та інкримінування обвинуваченому ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем ЗСУ, кримінального правопорушення, передбаченого главою ХІХ «Військові злочини».

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, то має триматися в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди його варто перевести з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 22 січня 2024 року включно, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Перевести обвинуваченого ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий

Судді