ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1556/23

Провадження № 1-кп/568/15/24

"14" лютого 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 26.09.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, зареєстровану за адресою: с. Сестрятин, Дубенського району, Рівненської області, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, з повною середньою освітою, не працюючу, маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023р. близько 11.20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Комора», що в м. Радивилів, по вул. О.Невського, буд. 10, Рівненської області, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрала жіночий гаманець, вартістю 36 грн. 67 коп. із грошовими коштами в сумі 462,00 грн., чим завдала ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 498 грн. 67 коп., після чого покинула місце події, тим самим отримав можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Окрім того, 26.09.2023р. близько 11.20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Комора», що в м. Радивилів, по вул. О.Невського, буд. 10, Рівненської області, на столі поблизу скриньок для схову речей відвідувачів, побачила гаманець, в якому знаходилось пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 23.10.2019 року, серія НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрала зазначене вище пенсійне посвідчення, після чого покинула місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та ч.3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає. Майно їй було повернуто. Цивільний позов не подавала. Покарання обвинуваченій просить призначити не пов`язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, визнала повністю, підтвердила обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що 26.09.2023р., близько 11:20 год., перебуваючи в магазині «Комора», що в м. Радивилів, Рівненської області, переконавшись, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, викрала гаманець у потерпілої ОСОБА_6 , в якому знаходилися гроші і пенсійне посвідчення та покинула магазин. В той же день до неї прибули працівники поліції. Вона зізналася в скоєному та повернула вкрадені речі. Свою поведінку засуджує, щиро кається, просить надати шанс виправитися, не позбавляти її волі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, характеризуючих її особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та ч.3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за приписами ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченої, яка раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність претензій з боку потерпілої, суд приходить до висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України та за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді арешту строком 1 місяць. З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень небезпечності для суспільства вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, повернення викраденого майна потерпілій, суд вважає за доцільне надати обвинуваченій можливість виправитися без відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України та призначити їй покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді арешту строком 1 місяць.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- жіночий гаманець кольорового кольору, грошові кошти в сумі 462 грн., пенсійне посвідчення ні ім`я ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 від 23.10.2019р., передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 - залишити у володінні останньої;

- оптичний диск DVD з відеозаписом з камери спостереження магазину «Комора», що за адресою: АДРЕСА_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/118-23/10659-ТВ від 28.09.2023р. у сумі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав

вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1