Справа № 495/9609/23
№ провадження 1-кс/495/1997/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України; військовослужбовця Збройних Сил України, стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з військовим званням «солдат»

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14.09.2023 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001080 від 11 вересня 2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України.

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

10 вересня 2023 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, більш точний час в ході досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запросивши потерплу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до свого житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим прямим умислом щодо завдання їй тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , перебуваючи у коридорі житлового будинку, наніс останній один удар ногою в область щелепи, від якого ОСОБА_7 упала на підлогу та благала її відпустити і почала кричати на допомогу. Далі, ОСОБА_4 взявши в руку металевий предмет, зовні схожий на шматок арматури, який знаходився біля вхідних дверей будинку, та незважаючи на прохання ОСОБА_7 відпустити її додому, умисно завдав декілька ударів даним металевим предметом в область голови ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 взявши кухонну каструлю, яка знаходилась у будинку, продовжив наносити удари ОСОБА_7 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження, у вигляді: садно лобної ділянки голови, синці правої і лівої ділянок обличчя, ділянки осаднення волосистої частини голови, садна тлі синця на лівій скронево-тім`яній ділянці, садна правого ліктьового суглобу і правої кисті, синці передньої і внутрішньої поверхні правого стегна і синець внутрішньої поверхні лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищезазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли в результаті ударної травмуючої дії предметів, які володіли ознаками тупих твердих на момент спричинення. Садна і садна тлі синця виникли за комбінованим механізмом удару і тертя-розтягнення, спиці за механізмом удару-стиснення, що не протирічить механізму, вказаному потерпілою при поясненні подій, а саме «… удари жінці руками, ногами, металевими трубою та мискою по голові, спині, правій руці… руками силоміць роздвинув стегна потерпілій… ». Зважаючи на морфологічні особливості тілесних ушкоджень (садна вкриті щільною буро-червоною скоринкою, що знаходиться вище рівня оточуючої шкіри, синці синьо-фіолетового кольору з зеленуватим відтінком по периферії), тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , могли бути заподіяними за 2-3 доби до початку проведення судово-медичної експертизи, можливо, в термін, вказаний потерпілою - «10.09.2023 року».

Садна і синці зазвичай спричиняють незначні, скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься то категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Також встановлено, що 10 вересня 2023 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , зневажаючи такими загальнолюдськими цінностями, як життя та здоров`я людини, з метою незаконного позбавлення волі, ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , насильно, всупереч її волі, зачинив потерпілу ОСОБА_7 в своєму будинку, де остання пробула до близько 5:00 години ранку 11 вересня 2023 року, де на протязі цього часу потерпіла ОСОБА_7 благала про порятунок у ОСОБА_4 та кликала на допомогу, але ОСОБА_4 , діючи свідомо, в порушення прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 pоку ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закривши вхідні двері свого будинку продовжував незаконно утримував потерпілу проти її волі, із застосуванням фізичного насильства та погрозами, продовжуючи завдавати фізичні та моральні страждання, позбавляючи її волі, можливості вільно рухатися та пересуватися протягом приблизно 13 годин, тобто з 16 години 20 хвилин до 05 години 11 вересня 2023 року.

12 вересня 2023 року ОСОБА_4 , на підставі ст.208 КПК України о 22 годині 30 хвилин було затримано (фактичний час затримання 18 годин 20 хвилин). 13 вересня 2023 року, на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.149 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України, тобто незаконному позбавленні волі, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на потерпілу та осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, та їх покази мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень. Тим самим орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з моменту затримання.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи те, що він підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого проти життя, результатом котрого стало спричинення потерпілій особі множинних тілесних ушкоджень, та у скоєнні злочину проти волі, честі та гідності особи, також слід враховувати, що підозрюваний після вчинення кримінальних правопорушень відразу виїхав за межі Білгород-Дністровського району, що свідчить про вірогідний намір подальшого переховування. З урахуванням стану потерпілої по отриманню тілесних ушкоджень, підозрюваний ОСОБА_4 жодної первинної медичної допомоги не надав, так само як і не викликав для її надання швидку (невідкладну) медичну допомогу. В тому числі свідченням про бажання приховати вчиненні кримінальні правопорушення є виявлення при проведенні обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме на території двору залишків речі з тканини що була під дією високих температур, тобто її спалили, однак на одному недогорілому фрагменті були виявлені сліди засохлої рідини бурого кольору, вірогідно крові потерпілої.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, із врахуванням існуючої практики Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з поміщенням до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

2 - Доводи сторін.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити. У судовому засіданні наголосив на ризику переховування ОСОБА_4 , зазначив, що одразу після вчинення правопорушення підозрюваний поїхав до м. Одеса, на вимогу уповноважених осіб правоохоронних органів підозрюваний не відчинив двері. Окрім того, існує ризик, що особа являючись військовослужбовцем Збройних Сил України у зв`язку з виконанням завдання з оборони цілісності та суверенітету держави може вдатись до спроби переховуватись від органів досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваний зазначив, що на протязі останніх років проживає в Одесі, на період вчинення кримінального правопорушення, він не перебував за вказаною адресою, у зв`язку чим надав клопотання слідчому про отримання трафіків з`єднань операторів мобільного зв`язку.

Окрім того, адвокатом зазначено, що ОСОБА_4 було затримано незаконно, підозра базується лише на показах потерпілої, необхідність проведення впізнання особи за фотознімками не є обґрунтованою, оскільки на той час ОСОБА_4 вже був затриманий та можна було провести впізнання особи.

3 - Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0001080 від 11 вересня 2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

12.09.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано (час фактичного затримання 18 годин 20 хв. 12.09.2023). У протоколі зазначено, що особа не погодилась з затриманням та до протоколу надано зауваження захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 . Однак, слідчий суддя, зазначає, що вказане спростовується наданими в рамка кримінального провадження матеріалами.

13.09.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України; військовослужбовець Збройних Сил України, стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з військовим званням «солдат» повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України, тобто незаконному позбавленні волі, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитом потерпілої ОСОБА_7 від 12.09.2023 у свідченнях котрої вона зазначає обставини вчинених кримінальних правопорушень; допитом свідка ОСОБА_8 від 12.09.2023 у свідченнях котрої викладені відомі їй обставини вчинених кримінальних правопорушень про котрі їй розповіла потерпіла; пред`явленням особи до впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 від 12.09.2023; протоколом проведеним із потерпілою ОСОБА_7 від 13.09.2023 слідчого експерименту, під час котрого вона зазначила обставини вчинених правопорушень; протоколом обшуку, проведеного від 12.09.2023 домоволодіння АДРЕСА_1 , за участі потерпілої ОСОБА_7 , за результатами котрого були виявлені та вилучені речі/предмети/об`єкти інформативний вміст котрих має статусу речового доказу для даного кримінального правопорушення, переважно вилучене містить в собі сліди бурого кольору (крові).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 146 КК України .

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки хоча особа і підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зокрема використовуючи власний статус військовослужбовця, не прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду, обґрунтовуючи поважність причин виконанням завдань з захисту територіальної цілісності України.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже у кримінальному провадженні наявні речі, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження.

Так в ході судового засідання встановлено, що підозрюваний вчинив спробу знищити майно шляхом його підпалу, яке, ймовірно, містило на собі слідчий злочину. Слід зазначити, що ОСОБА_4 відмовився від отримання зразків експертизи, про що складено відповідні протоколи.

3.2.3. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань. На думку органу досудового розслідування наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб незаконно впливати на потерпілу та свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. Адвокатом зазначений ризик не спростовано.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Зокрема ОСОБА_4 , з метою ухилитись від обов`язків військової служби так і з метою ухилитись від слідства та суду, може вчинити дезертирство, тобто не з`явитись до місця несення служби, що в умовах воєнного стану є тяжким злочином.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватись, незаконно впливати на потерпілу та свідків слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід зазначити, що згідно п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, прокурором та слідчим в судовому засіданні зазначено, що вказана особа а рамках досудового розслідування кримінального провадження вчиняла спроби переховуватись, оскільки за твердженням інших учасників кримінального провадження встановлено, що після ймовірного вчинення злочину ОСОБА_4 терміново виїхав до м.Одеси. Зазначене підтверджується рапортами о/у ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 11.09.2023. Окрім того, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в м.Одеса останній не підкорився законні вимозі правоохоронних органів щодо надати безперешкодний доступ до помешкання шляхом відкриття дверей.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_4 не проживає за адресою в с. Випасне, а проживає в м.Одеса на протязі останніх років документально не підтверджуються.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він, як військовослужбовець буде вимушений вибути до місця проходження служби дислокації військової частини НОМЕР_1 , що виконує бойові завдання на лінії зіткнення, що суттєво ускладнить прибуття підозрюваного за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.

Застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки не є можливим оскільки, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з відсутністю підстав вважати, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язок, який полягає в забороні залишати житло цілодобово або у певний період доби, також слід враховувати, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті що й потерпіла та свідки подій (відомостей про інше місце проживання в органу досудового розслідування відсутні, так як ОСОБА_4 відмовився надавати будь які пояснення, де зазначається в загальних даних про особу й місце проживання), тим самим при обранні домашнього арешту, при порушенні його умов може здійснювати тиск на потерпілу та свідків. Також варто зазначити, що обрання даного виду запобіжного заходу матиме негативний вплив на психологічний стан як потерпілої так і свідків, а також породить відчуття безкарності та вседозволеності серед суспільства та викличе негативний суспільний резонанс.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, а саме переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, знищити або змінити на свою користь речові докази є належно обґрунтованими.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання, тобто з 12.09.2023 року.

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

При вирішення питання про визначення розміру застави, слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , вчинено з застосуванням насильства, слідчий суддя користується правом не визначати розмір застави.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст.146 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, зважаючи на вірогідність впливати на потерпілу, свідків, переховуватись від органу досудового розслідування слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0001080, від 11 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 10.11.2023 включно без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання, тобто з 12.09.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1