Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1013/23
В И Р О К

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному №0000089, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.04.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Липняги Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю не являється, участі в АТО та ООС не брав, військовозобов`язаного, раніше судимого: 15.05.2023 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,-

в с т а н о в и в:

02.04.2023 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом громадянина України ОСОБА_7 та його банківською карткою, перебуваючи в парку «Юність» по вул. Городищенській в м. Гребінка Гребінківської ТГ Лубенського району Полтавської області, представившись нештатним працівником поліції, попросив у ОСОБА_7 його документи нібито на перевірку. Будучи введеним в оману, потерпілий ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 свій паспорт (ІD-картку) громадянина України НОМЕР_1 виданий 04.07.2022 (орган що видав 1820) разом з своєю банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

Отримавши від потерпілого ОСОБА_7 його паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 04.07.2022 (орган що видав 1820), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказаний паспорт громадянина України є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих мотивів, незаконно заволодів зазначеним паспортом громадянина України поклавши його до своєї кишені, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, а саме у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

Крім цього, 02.04.2023 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 маючи умисел на заволодіння банківською карткою ОСОБА_7 шляхом шахрайства (обману), з метою обернення її на свою користь з метою подальшого викрадення грошових коштів з неї, перебуваючи в парку «Юність» по вул. Городищенській в м. Гребінка Гребінківської ТГ Лубенського району Полтавської області представившись нештатним працівником поліції попросив у ОСОБА_7 його документи нібито на перевірку. Будучи введеним в оману, потерпілий ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка згідно примітки до ст.358 Кримінального кодексу України, ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБ України від 05.11.2014 №705, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку.

Отримавши від потерпілого ОСОБА_7 його банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказана банківська картка є офіційним документом, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих мотивів, заволодів зазначеною банківською карткою потерпілого шляхом шахрайства, поклавши її до своєї кишені, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у заволодінні офіційним документом шляхом шахрайства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч. 1 та ч.3 ст. 357 України, обставини яких викладені в обвинувальному акті від 12.07.2023 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин їх вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять його заяву в якій просив розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі. Цивільний позов в справі не заявлений. Його неявка не перешкоджає розгляду по суті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.1 та ч.3 ст. 357 України і обставини яких викладені в обвинувальному акті від 12.07.2023 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 надав наступні покази.

Так, 02.04.2023 року близько 16-00 год., він перебуваючи в парку «Юність» м.Гребінка, Полтавської області, де зустрів потерпілого ОСОБА_7 . Підійшовши до останнього, він представився працівником поліції та попросив його документи на перевірку. На що останній погодився та надав йому свій паспорт, з довідкою про місце проживання, а також банківську картку. Після чого, він оглянув ці документи та поклав собі до кишені, сів на велосипед та поїхав до себе додому. Будучи вдома, він сховав документи та ліг спати. Вранці наступного дня, до нього приїхали працівники поліції, яким він віддав дані документи. Йому відомо, що останні являються офіційними і він не мав на них жодного права. Щодо мети таких дій, пояснив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Дані покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

Крім того, обвинувачений просив суд суворо не карати, зазначив, що жалкує про вчиненні дані незаконні дії. Просив суворо його не карати, обіцяв що в подальшому не порушуватиме законодавство.

В судових дебатів прокурор ОСОБА_4 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 та ч.3 ст.357 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно нього доцільно обрати покарання в межах санкцій статей кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_5 зазначені кримінальні правопорушення вчинив до постановлення вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.05.2023 року, визначити йому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно засудити до позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік та покладення відповідних обов`язків визначених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень (проступків) у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Так, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, як дії які виразилися у заволодінні офіційним документом шляхом шахрайства та у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення за ч.1 та ч.3 ст.357 КК України віднесено до кримінальних проступків.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_5 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття та добровільне відпрацювання раніше призначеного покарання.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_5 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» року ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_5 , починаючи з 15.06.2023 року перебуває на обліку, згідно вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.05.2023 року.

Також враховано, що обвинувачений не є депутатом, будучи працездатним офіційно ніде не працює. Не перебуває на військовому обліку. Має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (проступків), обставини їх вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій. При цьому, ОСОБА_5 усвідомлюючи свою провину, зробив належні висновки, в судовому засіданні надав змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його, дав критичну оцінку своїм діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (проступків), йому слід призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць.

При цьому суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, у відповідності вимог ч.4 ст.70 КК України, суд при призначенні покарання за даним кримінальним провадженням обвинуваченому, враховує, що останній вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення до постановлення вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.05.2023 року, яким він був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і за який йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, тому суд вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання покарання, що призначене обвинуваченому за даним вироком у виді обмеження волі.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.

Керуючись: ст. 22, 100, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 56, 65-67, 70, 71, 75, 76, ч. 1, ч.3 ст. 357 КК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.05.2023 року, менш суворого покаранням за даним вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 12.10.2023 року.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.

Речові докази:

ІD-картка (паспорт) громадянина України НОМЕР_1 виданий 04.07.2022 (орган що видав 1820), на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ;витяг з реєстру територіальної громади (додаток до паспорта) № НОМЕР_3 від 31.10.2023, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у його розпорядженні.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя М. Вітківський