Провадження № 1-кс/727/3260/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

скаржника: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці заяву скаржника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 щодо не внесення відомостей до ЄРДР ,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 щодо не внесення відомостей до ЄРДР.

В обґрунтування даної заяви скаржник посилався на те, що слідчий суддя ОСОБА_6 винесла ухвалу про його арешт, обшук домоволодіння та обшук автомобіля. Вважає, що вказані процесуальні дії свідчать про упередженість судді відносно нього.

Тому просив відвести слідчого суддю ОСОБА_6 від розгляду його скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив задовольнити.

Захисник заяву про відвід слідчого судді підтримав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заяви про відвід слідчого судді з підстав її необґрунтованості та безпідставності. Просив відмовити у задоволенні заяви про відвід слідчого судді.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подану заяву, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику вказує на те, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Положеннями частини 1 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Згідно до частини 1, 2-3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Нормами частини 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями статей 75-76 КПК України, передбачені підстави для відводу слідчого судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом ч.2 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено фактів, які б свідчили про те, що слідчий суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду скарги. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість слідчого судді при розгляді справи, передбачених ст. 75, 76 КПК України.

Аргументи заявника про те, що слідчий суддя ОСОБА_6 розглядала клопотання щодо застосування запобіжного заходу відносно нього, надала дозвіл на проведення обшуку в його домоволодінні та автомобілі, суд відхиляє.

Наведені мотиви фактично є припущеннями заявника, якими не наведено переконливих доводів, що свідчать про необ`єктивність чи упередженість слідчого судді ОСОБА_6 під час розгляду скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Зазначені доводи ОСОБА_3 фактично зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями, які прийняті слідчим суддею ОСОБА_6 під час розгляду інших клопотань щодо ОСОБА_3 в іншому кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що положення Кримінального процесуального кодексу України передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій слідчого судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках.

Водночас, до компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку. Незгода учасників кримінального провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або колегії суддів при розгляді кримінального провадження. Також це не є підставою для відводу судді або колегії суддів.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді, так як ОСОБА_3 не навів жодних фактів, які б свідчили про професійну упередженість судді, порушень порядку визначення слідчого судді для розгляду клопотання судом не встановлено. Обставини, за яких скаржником було заявлено слідчому судді відвід не є об`єктивно обґрунтованими, та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість слідчого судді та не передбачені в якості підстав для відводу слідчого судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 щодо не внесення відомостей до ЄРДР - відмовити.

Суддя ОСОБА_1