УХВАЛА

16 листопада 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.07.2023 у справі №561/740/23 слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000109від 03.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

В подальшому кримінальне провадження №0000109від 03.07.2023 об`єднане з кримінальним провадженням №0000095від 05.06.2023.

Підслідність кримінального провадження №0000095від 05.06.2023 визначена за Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області(слідче відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції).

Ухвалою слідчого судді від 05.07.2023з-поміж іншого накладено арешт на належний мені автомобіль марки «OPELCOMBO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а вказаний автомобіль поміщено на зберігання до відділення поліції №2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

На даний час він мобілізований та проходить військову службу. У зв`язку з відсутністю потреби в автомобілі, а також з метою допомоги військовим шляхом доставлення гуманітарних вантажів він передав належний йому транспортний засіб в користування своєму знайомому ОСОБА_6 .

Як його інформував ОСОБА_6 , належний йому транспортний засіб використовується для побутових потреб (перевезення меблів в особистих цілях, перевезення вантажів на замовлення).

Орієнтовно у вересні 2023 року ОСОБА_6 зізнався йому, що його автомобіль марки «OPELCOMBO» реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучений працівниками поліції та на нього накладено арешт в межах розслідування кримінального провадження.

У зв`язку з чим вилучено належний йому транспортний засіб ОСОБА_6 не пояснив.

Лише на початку листопада 2023 року на його неодноразові запитання та прохання ОСОБА_6 скинув йому фотокопію ухвали слідчого судді від 05.07.2023 про накладення арешту на майно.

Ознайомившись з наданою ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді про арешт майна, він довідався, що арешт на автомобіль марки «OPELCOMBO» реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений в межах кримінального провадження відкритого за фактом незаконної діяльності ОСОБА_6 , а належний йому автомобіль є речовим доказом.

Позичаючи ОСОБА_6 транспортний засіб він і не здогадувався, яким чином останній використовуватиме належний йому автомобіль, про його діяльність він нічого не знав.

Жодного відношення до збуту, зберігання чи транспортування з цією метою алкогольних напоїв та тютюнових виробів він не має.

Просить суд скасувати арешт на автомобіль автомобіля марки «OPEL COMBO» державний номерний знак НОМЕР_1 в частині арешту із забороною використовувати, залишивши арешт із забороною розпоряджатися та повернути автомобіль марки «OPEL COMBO» державний номерний знак НОМЕР_1 власнику ОСОБА_5 або уповноваженій ним особі, або законному володільцю дружині ОСОБА_7 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 05.07.2023 у справі №561/740/23 слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000109від 03.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

В подальшому кримінальне провадження №0000109 від 03.07.2023 об`єднане з кримінальним провадженням №0000095 від 05.06.2023.

Підслідність кримінального провадження №0000095від 05.06.2023 визначена за Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області(слідче відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції).

Ухвалою слідчого судді від 05.07.2023з-поміж іншого накладено арешт на належний мені автомобіль марки «OPELCOMBO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а вказаний автомобіль поміщено на зберігання до відділення поліції №2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що заявник ОСОБА_5 не є та не може бути підозрюваним у кримінальному провадженні, йому не оголошено підозри та у органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості про причетність останнього до будь-якого із злочинів.

Крім того, ОСОБА_5 є добросовісним власником арештованого майна, до кримінальної відповідальності не притягується. При цьому він позбавлений прав володіння своїм майном досить тривалий час.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задоволити частково.

Зобов`язати слідчого або уповноважену особу в провадженні якого перебуває кримінальне провадження повернути безоплатно на відповідальне зберігання та користування без зняття арешту, автомобіль марки «OPEL COMBO» державний номерний знак НОМЕР_1 власнику ОСОБА_5 або уповноваженій ним особі, або законному володільцю дружині ОСОБА_7 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1