Справа №591/3996/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/655/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року, на задоволення клопотаннястаршого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Сумській області, підозрюваному у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 28-ч.2 ст. 111-2 КК України ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 листопада 2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження терміну тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник посилається на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не було наведено доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставин, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення.

Як зазначає апелянт, у повідомленні про підозру ОСОБА_7 зазначено, що останній, будучи керівником та співзасновником ряду комерційних структур, розташованих на тимчасово окупованій території Луганської області, що здійснювали свою підприємницьку діяльність у сфері оптової торгівлі електроустаткуванням, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України в сфері її впливу, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - пособництво державі- агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави агресора. Проте, доданими до клопотання слідчого доказами не підтверджено те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні саме умисних дій, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди, а також не підтверджено наявності у останнього проросійських поглядів, його непогодження з політикою представників української державної влади, а також мети- завдання шкоди Україні. До 24 лютого 2022 року ОСОБА_7 офіційно організовував здійснення експорту товарів до російської федерації, у томі числі комплектуючих до залізничного транспорту, має контакти громадян рф, з якими раніше працював. У зв`язку зі складним матеріальним становищем родини, в якій ОСОБА_7 є єдиним годувальником, яка складається з хворої дружини та двох доньок, одна з яких є малолітньою та страждає на хворобу нирок, після початку війни, він вирішив здійснити продаж товарів з України на адресу російських підприємств. При цьому ОСОБА_7 вважав, що ніякої шкоди інтересам України це не завдасть оскільки електростартери, поставка яких готувалась, не можуть використовуватись для техніки, яка могла б використовуватись під час ведення воєнних дій проти нашої держави що свідчило б про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, яке йому інкримінують (а саме вчинення злочину проти основ національної безпеки). Крім того, у матеріалах справи відсутні висновки компетентних органів (зокрема Державної служби експортного контролю) про те, що електростартери, про які йдеться в повідомленні про підозру, є товарами подвійного (військового) призначення, які можуть використовуватись для техніки, яка б могла бути задіяна у війні росії проти України.

Крім того, як зазначає апелянт, у списку товарів подвійного використання, що можуть бути використані у створенні звичайних видів озброєнь, військової чи спеціальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 1, а також списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 596 від 09 серпня 2017 року, електростартери, про які йдеться в повідомленні про підозру, відсутні, що свідчить про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти основ національної безпеки.

На думку апелянта, неврахування слідчим суддею вказаних обставин, а також того, що ризики, про які зазначав слідчий у клопотанні, є лише припущенням і нічим не доведено, призвело до прийняття рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні, і у даному випадку достатнім було б застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Колегії суддів вважає, що при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону було дотримані у повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що СВ УСБУ в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000120 від 11 серпня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 333, ч. 1 ст. 263 КК України.

26 травня 2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 111-2 КК України, а 27 травня до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було неодноразово продовжено, останній раз до21 жовтня 2023 року, включно.

Враховуючи, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії вказаної ухвали, було неможливо, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, мотивуючи його обґрунтованістю повідомленої останньому підозри та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та залишаються актуальними, запобігти яким, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що пред`явлена ОСОБА_7 підозрау вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме, що останній, діючи за попередньою змовою із іншою особою, вчинив підготовку до передачі на територію РФ поза межами пункту пропуску матеріальних цінностей, а саме 5-ти електростартерів типу ПС для тепловозів, для передачі їх представникам держави-агресора, є обґрунтованою, з врахування доданих до клопотання матеріалів,яких достатньо на даній стадії досудового розслідування для такого висновку.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддею було встановлено, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватості, наявностізначної кількості друзів на території рф, з якими він постійно контактує, збирався виїхати через Балтійські країни до тимчасово окупованої території Луганської області, де проживав та має нерухомість.Також, слідчим суддею було враховано і те, що дане кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, не всі слідчі дії проведено, не допитано ряд свідків, на яких підозрюваний може здійснювати незаконний вплив з метою зміни показань на свою користь.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, що у свою чергу спростовує доводи апелянта щодо відсутності обставин на підтвердження ризиків, про які зазначав у клопотанні слідчий, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з яким колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що у даному випадку відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 саме інкримінованого йому злочину, то вони не заслуговують на увагу і при вирішенні питання продовження запобіжного заходу до уваги не приймаються, оскільки дослідження доказів з приводу їх належності, допустимості та достатності, а також встановлення винуватості чи невинуватості особи буде предметом розгляду суду, який дане провадження буде розглядати по суті та прийматиме у ньому остаточне рішення.

При цьому, наявність у підозрюваного хворої дружини та двох доньок, одна з яких є малолітньою та страждає на хворобу нирок, на що, також, вказує в апеляційній скарзі захисник, не було враховано самим ОСОБА_7 при вчиненні злочину, у якому він на даний час підозрюється обґрунтовано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчим суддею було вірно встановлено те, що доводами клопотання слідчого було в повному обсязі доведено те, що ризики, які існували на час обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та існують, а тому, строк дії зазначеного запобіжного заходу йому було продовжено правомірно.

При цьому, доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апелянтом не доведено і на думку колегії суддів такий запобіжний захід належної процесуальної поведінки підозрюваного не забезпечить.

Крім того, колегія суддів, також, звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до указу президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність інкримінованого злочину, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4