Справа №750/3047/23
Провадження №1-кп/750/63/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000850 від 24 листопада 2020 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Саратовської області РФ, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

громадянин України ОСОБА_6 станом на березень 2014 року проходив військову службу за контрактом у 47 полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» внутрішніх військ МВС України (військова частина НОМЕР_1 ), яка до 29.03.2014 дислокувалась в с. Краснокам`янка Феодосійського району Автономної Республіки Крим, на посаді стрільця першої роти у військовому званні «сержант».

Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України кожен громадянин зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Концепції (основ державної політики) національної безпеки України, національна безпека України передбачає відсутність загрози у політичній, економічній, соціальній, воєнній, екологічній, науковій, технологічній, інформаційній сферах і полягає, зокрема, у безпеці конституційного ладу і державного суверенітету України, невтручанні у внутрішні справи України з боку інших держав, у відсутності посягань на державний суверенітет України та її територіальну цілісність.

Статями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Постановою ради федерації федерального зібрання російської федерації від 01.03.2014 № 48-СФ «Об использовании вооружённых сил российской федерации на территории Украины» надано згоду президенту російської федерації на використання збройних сил російської федерації на території України.

На підставі ст. 5 федерального конституційного закону російської федерації від 21.03.2014 № 6ФКЗ «О принятии в российскую федерацию республики крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - республики крым и города федерального значения Севастополь» російською федерацією незаконно анексовано суверенну територію України - Автономну Республіку Крим.

У зв`язку з цим, Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII російську федерацію визнано державою агресором. Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII «Про заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» визначено, що збройна агресія російської федерації проти України розпочалась 20 лютого 2014 року.

Наслідком збройної агресії російської федерації проти України стала воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - невід`ємних складових державної території України.

Анексія територій була поєднана з незаконним привласненням державного майна України в Автономічній Республіці Крим та місті Севастополі, порушенням прав громадян України в Автономічній Республіці Крим та місті Севастополь, а саме права на життя, на повагу до честі та гідності, заборону катування, перебування у рабстві або підневільному стані, права на свободу і особисту недоторканість, права на справедливий суд, права не бути покараним без суду, права на повагу до приватного і сімейного життя, права на свободу думки, совісті та релігії, тощо.

Згідно з вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сержант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги Статутів Збройних Сил України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконуючи службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, стрілець першої роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , достовірно знаючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, умисно вчинив державну зраду, тобто перейшов на бік військових формувань російської федерації, які фактично віроломно захопили територію Автономної Республіки Крим України з її інфраструктурою, установами, організаціями, військовим частинами тощо, здійснивши дезертирство, та надав іноземній державі - російській федерації, і її збройним силам допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, а саме, надав допомогу у захопленні військових об`єктів Збройних Сил України, формуванні на території Автономної Республіки Крим України військових формувань іноземної держави та її державних органів, підприємств, боєготовності цих військових формувань, забезпеченні їх належного функціонування та життєдіяльності.

З цією метою сержант ОСОБА_6 , будучи громадянином України, військовослужбовцем Внутрішній військ МВС України, нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Військовою присягою, достовірно знаючи про незаконність дій з приєднання території Автономної Республіки Крим до складу російської федерації, перебуваючи в с. Краснокам`янка Феодосійського району Автономної Республіки Крим, в кінці березня 2014 року з метою переходу з лав Внутрішній військ МВС України до військових формувань країни-агресора - внутрішніх військ мвс росії, звернувся до представників внутрішніх військ мвс росії з клопотанням прийняти його на військову службу.

ОСОБА_6 був прийнятий на військову службу та зарахований до списків особового складу внутрішніх військ мвс росії, а саме до 144 спеціального моторизованого полку внутрішніх військ мвс росії НОМЕР_2 окремої бригади північнокавказького округу та почав проходити військову службу за контрактом з кінця березня 2014 року на невстановленій у ході досудового розслідування посаді. В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 був переведений до 46 окремої бригади оперативного призначення національної гвардії російської федерації (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Проходячи військову службу за контрактом у 144 спеціальному моторизованому полку внутрішніх військ мвс росії НОМЕР_2 окремої бригади північнокавказького округу сержант ОСОБА_6 , маючи умисел на завдання шкоди суверенітетові територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, вчиняв дії по підтриманню діяльності окупаційного 144 спеціального моторизованого полку внутрішніх військ мвс росії НОМЕР_2 окремої бригади північнокавказького округу, виконуючи обов`язки військової служби за посадою.

Внаслідок таких дій сержанта ОСОБА_6 та інших осіб військовим формуванням російської федерації вдалося захопити частину території України - автономну Республіку Крим, з усією інфраструктурою, закріпитися на ній, створити оборонні споруди, перемістити з території російської федерації до Автономної Республіки Крим військові формування, військову техніку, зброю та боєприпаси, створити державні органи, що дозволило безперешкодно контролювати незаконно захоплену територію Автономної Республіки Крим.

Створення та діяльність на території України військових формувань іноземної держави (російської федерації) призвело до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, зниження обороноздатності України, функціонування незаконних органів влади та правоохоронних органів.

Цими діями ОСОБА_6 вчинив перехід на бік ворога, тобто надав безпосередню допомогу внутрішнім військам російської федерації, з якою Україна перебуває в умовах збройного конфлікту, сприяв представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України іноземного військового формування.

Крім того, сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, залишившись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та перейшовши на військову службу до внутрішніх військ мвс росії, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення у разі переведення на службу, з метою ухилитись від проходження військової служби, за наступних обставин.

Так, з метою збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 визнано доцільним передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України. Таке рішення введено в дію Указом Президента України № 339/2014 від 24.03.2014.

29.03.2014 командиром військової частини НОМЕР_1 на виконання Указу Президента України №339/2014 від 24.03.2022 доведено наказ військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 про передислокацію особового складу військової частини НОМЕР_1 з території Автономної Республіки Крим до АДРЕСА_3 , до пункту тимчасового збору військової частини НОМЕР_1 , для подальшого розподілу по військовим частинам, а в подальшому до місця постійної дислокації до військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_2 .

Проте, сержант ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вирішив припинити виконання обов`язків військової служби та знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу і маючи реальну можливість для цього, з метою ухилитися від проходження військової служби, взагалі незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 та не прибув до АДРЕСА_3 , а в подальшому до військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_2 , перейшовши при цьому на військову службу до збройних сил країни-агресора - внутрішніх військ мвс російської федерації.

Переховуючись від органів досудового розслідування, ОСОБА_6 не вжив жодних заходів щодо з`явлення до військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів України, проводячи час на власний розсуд, ухиляючись від продовження служби та вступив до лав збройних сил російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону, який діяв на час вчинення даного кримінального правопорушення), а також у дезертирстві, тобто нез`явленні до військової частини з метою ухилитися від військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.06.2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду та ухвалено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 надсилались та публікувались відповідно до вимог ч.8 ст. 135 та ст. 323 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газети «Голос України», «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на веб-сайті Деснянського районного суду м. Чернігова).

Обвинувачений ОСОБА_6 до суду жодного разу не з`явився, заяв та клопотань не подавав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

З огляду на наявні в матеріалах справи чисельні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_6 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, самостійно обрати захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України, повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_8 показала суду, що обвинувачений є її рідним братом, на даний час вони не спілкуються. З 2000 року мешкали у м. Чернігові, у 2010 році ОСОБА_6 було мобілізовано на строкову військову службу, яку він спочатку проходив у Львівській області, а потім на території АР Крим. У 2011 році уклав контракт і продовжив проходити військову службу у Внутрішніх військах МВС України на території АР Крим. Був залучений на охорону громадського порядку у м. Києві під час Революції Гідності, а після подій лютого 2014 року разом зі своїм підрозділом повернувся на територію АР Крим у військову частину. Потім туди зайшли військові РФ і він прийняв рішення прийняти їх присягу. На той час вони спілкувались і він сам це розповідав. Казав, що керівництво сказало самостійно вибиратись з Криму. Він не хотів повертатись в Україну, оскільки не підтримував події, які відбувались в Україні, тому свідомо там залишився разом з родиною, не вибув з військовою частиною на материкову Україну. ОСОБА_6 вступив на військову службу до росгвардії, у подальшому приблизно в 2017-2018 роках був переведений для проходження служби до Чечні, де і зараз перебуває. Спілкуватись припинили з 24.02.2022, розійшлися погляди, оскільки він підтримав військову агресію росії проти України, вважав, що РФ не вчиняла злочину проти України. В Криму він залишився за власним бажанням, це був його вибір.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він з обвинуваченим разом проходили строкову військову службу з 2010 року, у Львівській області, потім у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АР Криму. На той час між ними були товариські відносини. У 2011 році він звільнився з військовою служби та повернувся в м. Чернігів, а ОСОБА_6 виявив бажання проходити службу за контрактом в Криму у в/ч НОМЕР_1 . З 2014 року спілкування припинили. Обвинувачений після анексії Криму не вийшов на материкову частину України за наказом, а залишився служити там, перейшов на бік ворога, порушив присягу. Про це йому розповідав колишній співслужбовець ОСОБА_10 , який проходив службу з ОСОБА_6 , був його командиром. Обвинувачений виявив бажання проходити службу в РФ, викладав фото у соціальних мережах, на знімках він вже був у формі РФ, було і відео, тобто стало відомо, що перейшов на бік ворога.

Також свідок ОСОБА_11 показав суду, що ОСОБА_6 - чоловік його сестри. Він служив в Криму в 2012 році, там і познайомились, він привіз сестру з Городні, почали зустрічатись і одружились в 2013 році влітку. У 2013 році він повернувся у Городню, а обвинувачений з дружиною залишились там. Вони припинили спілкування з ОСОБА_6 з 2014 року, коли стало відомо, що той не повернувся в Україну, а залишився служити на анексованій території. З сестрою спілкувались після анексії Криму і вона повідомляла, що у 2016 році переїхали в Чечню, куди було переведено ОСОБА_6 для проходження служби, бо він перейшов на службу в РФ. Зараз вони в РФ і ОСОБА_6 проходить там військову службу.

Свідок ОСОБА_10 , якого було допитано в режимі відеоконференції, суду показав, що до 2014 року проходив військову службу в АР Криму у в/ч НОМЕР_1 , яка розташовувалась в АДРЕСА_4 , разом з обвинуваченим. Вони знайомі з 2012 року, він був начальником служби озброєння, до цього заступником командира 1 батальйону спеціального призначення з матеріального забезпечення. 28.03.2014 вони виходили з Криму, наказ був напередодні. Особовому складу військової частини наказ повинен був доводитись. Було розпорядження, пропонувалось перевестись в інші частини. Ті, хто не написав рапорт, - залишились на анексованій території. Йому не відомо нічого про обвинуваченого після виїзду з Криму 28.03.2014.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що обвинувачений є її сином, а тому, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилась від дачі свідчень.

Також, свідок ОСОБА_13 показав суду, що він був знайомий з обвинуваченим, вони разом проходили строкову військову службу в АР Крим, потім за контрактом з 2012 року. У березні 214 року з навчання повернулися у АР Крим у військову частину, дали час зібрати речі та виїхати. Довели до відома наказ командира військової частини - вибути на материкову частину України для проходження служби у військовій частині за місцем проживання. Він вибув до м. Черкаси, а обвинувачений з ними не виїздив. Ті, хто проходив службу за контрактом, вибули майже всі, а з тими, хто залишився, він більше не спілкувався.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний судом в режимі відеоконфернцзв`язку, показав, що він був командиром військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_4 . Обвинувачений проходив службу за контрактом. На підставі рішення Вищого командування наприкінці березня 2014 року особовий склад в/ч НОМЕР_1 підлягав виведенню з території АР Крим на материкову частину України. Всьому особовому складу було доведено наказ про необхідність вибуття з АР Крим для продовження військової служби в Україні і майже всі військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 вибули, тоді як обвинувачений залишився в АР Крим, здійснив дії щодо зради. Всім військовим був доведений наказ про прибуття на материкову частину України, в зв`язку з подіями, доводився неодноразово, в тому числі і ОСОБА_6 , але він залишився служити у російській армії.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, та перевірених під час судового розгляду доказів, а саме:

-списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які прибули з Автономної Республіки Крим після його анексії, для подальшого проходження військової служби на материкову Україну, відповідно до якого ОСОБА_6 у такому не значиться;

-відповіддю Державної прикордонної служби України, згідно якої в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_6 в базі даних не виявлено;

-довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої наказом командира частини № НОМЕР_5 від 11.03.2011 солдат ОСОБА_6 , призову П-2010 р., виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_5 ) та всіх видів забезпечення 11.03.2011, оскільки вибув для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), після закінчення навчання, згідно Наказу КВВ МВС України від 03.02.2011 р. №49;

-копією Наказу командира військової частини НОМЕР_6 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) №46 від 11.03.2011;

-копією Наказу командира військової частини НОМЕР_6 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) №213 від 27.10.2010;

-копією Наказу командира військової частини НОМЕР_6 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) №238 від 01.12.2010;

-інформацією Головного управління військової контррозвідки, наданої на запит, від 15.09.2020 №17/3-1011дск, згідно якої прапорщик ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на березень 2014 року, тобто на момент незаконної анексії АР Крим Російською Федерацією, являвся діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (47-й полк спеціального призначення внутрішніх військ МВС України «ІНФОРМАЦІЯ_10», АДРЕСА_4 , в подальшому - окремий полк спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України). Станом на березень 2014 року, прапорщик ОСОБА_6 проходив військову службу в 3-му батальйоні спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 (місце дислокації - АДРЕСА_4 ), на посаді командира взводу 1 роти. Після виведення, у березні 2014 року, в/ч НОМЕР_1 з АР Крим, ОСОБА_6 повинен був прибути до 3-го стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_7 ВВ МВС України (з дислокацією в АДРЕСА_2 ). На даний час він фактично являється військовослужбовцем НГУ. Відповідно до проведеного аналізу соціальних мереж, встановлено нинішнє місце перебування ОСОБА_6 - станиця Шелковская Шелковського району Чеченської Республіки РФ, де він проходить службу у в/ч НОМЕР_8 - окремому батальйоні особливого призначення ВВ МВС РФ;

-актом огляду від 05.08.2020 р. з доданими до нього фото та оптичним диском CD-R, відповідно до якого офіцером діючого резерву ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності військовослужбовців, було проведено огляд в ході контррозвідувального пошуку в мережі Інтернет (розміщено на ресурсі «YouTube») відеоролика під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яким встановлено, що в актовій залі клубу військової частини ВВ МВС Росії, яка на момент відзняття відео (ІНФОРМАЦІЯ_11) дислокується на базі окремого полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), з встановленим на сцені прапором РФ, і в актовій залі, зокрема, знаходяться військовослужбовці ВВ МВС Росії. В ході мітингу (02 хв. 38 сек. - 02 хв. 41 сек. Відеоряду), на передньому плані, серед військовослужбовців вищевказаного військового формування ВВ МВС РФ, одягнених у військову форму чорного кольору та камуфльованого забарвлення, зі знаками розпізнавання - спеціалізованим шевроном частини на правому рукаві курток, шевроном на лівому рукаві курток з надписами: «Поліція, Росія» і знаком, тотожним з державним гербом РФ, адаптованим під емблему ВВ МВС РФ, а також нашивкою «Поліція» на лівій стороні форменого одягу в районі грудей, зафіксовано особу військовослужбовця в описаній військовій формі встановленого зразка за вказаними вище знаками розпізнавання силової структури МВС РФ, яким є колишній військовослужбовець окремого полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), прапорщик ОСОБА_6 ;

-актом огляду від 05.08.2020 з доданими до нього фото на 30 арк., згідно якого офіцером діючого резерву 8 управління ГУ ВКР ДКР СБ України, у присутності військовослужбовців, було проведено огляд сторінки ОСОБА_6 та його зв`язків к соціально-орієнтованому ресурсі Інтернет «ВКонтакте» з ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Згідно установчих даних, розміщених на вказаній сторінці, встановлено, що аккаунт « ОСОБА_15 » належить колишньому військовослужбовцю окремого полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), прапорщику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сторінці зазначено, що ОСОБА_6 (день народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 ), мешкає в АДРЕСА_6 , та проходить службу в НОМЕР_9 окремому батальйоні особливого призначення ВВ МВС РФ (вч НОМЕР_8 ), який дислокується у вказаному населеному пункті, а також маються особисті фото. Крім того, в ході огляду сторінки ОСОБА_6 , за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ідентифіковано групу « ІНФОРМАЦІЯ_8 », де останній на даний час проходить військову службу;

-протоколом огляду від 11.05.2021 року із оптичним диском до нього, де об`єктом огляду являється публікація у соціальній мережі Інтернет, а саме в ресурсі «YouTube» відеоролика під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4»», в якій міститься інформація щодо знаходження військовослужбовців ВВ МВС Росії на даному мітингу в актовій залі клубу військової частини ВВ МВС Росії, яка на момент відзняття відео дислокується на базі окремого полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), серед яких зокрема було зафіксовано особу військовослужбовця в військовій формі встановленого зразка зі знаками розпізнавання силової структури МВС РФ, яким є колишній військовослужбовець окремого полку спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_10» Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), прапорщик ОСОБА_6 »;

- протоколом огляду від 12.05.2021 року із оптичним диском до нього та 11 фото, де об`єктом огляду являється публікація у соціальній мережі Інтернет, а саме огляд сторінки ОСОБА_6 та його зв`язків к соціально-орієнтованому ресурсі Інтернет «ВКонтакте» з ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якій містяться фотозображення та інформація, з якої вбачається, що ОСОБА_6 мешкає в АДРЕСА_6 , та проходить службу в НОМЕР_9 окремому батальйоні особливого призначення ВВ МВС РФ (вч НОМЕР_8), який дислокується у вказаному населеному пункті;

- копією Наказу МВС України №764 від 01.08.2014 «Про внесення змін до наказу МВС України від 08 травня 2014 року №445»;

- копією Наказу МВС України №445 від 08.05.2014 «Про реорганізацію внутрішніх військ МВС України»;

- витягом з Наказу Командувача внутрішніх військ МВС України №19 о/с від 24.02.2012;

- витягом з Наказу Командувача внутрішніх військ МВС України №28 о/с від 26.03.2014;

- витягом з Наказу Командувача внутрішніх військ МВС України №29 о/с від 31.03.2014;

- витягом з Наказу Командувача Національної гвардії України №1 о/с від 30.04.2014;

- витягом з Наказу Командувача Національної гвардії України №3 о/с від 08.05.2014;

- витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_10 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) №195 від 16.09.2013;

- витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_10 внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) №202 від 25.09.2013;

- протоколом обшуку від 16.09.2022 з картою пам`яті до нього, згідно якого було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_7 , за участі власника житла ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Леново» в корпусі білого кольору з пошкодженнями екрану та планшет «Імпреза», а також ОСОБА_8 добровільно видано власний мобільний телефон марки «Айфон 11»;

- протоколом огляду від 16.09.2022 року, з фотознімками до нього, в ході якого було проведено огляд мобільного телефону «Леново А2010-а», в папці «контакти» виявлено чотири абоненти операторів мобільного зв`язку держави-агресора росії, в папці «Галерея» якого містяться фото та відео фали на яких наявний ОСОБА_6 у формі військових формувань держави-агресора росії з знаками розрізнення збройних сил та безпосередньо з шевронами національної гвардії (росгвардії з Північно-Кавказу чи на фоні державного прапору держави-агресора росії), а також планшет «IMPRESSION» , на якому маються збережені фотознімки родини ОСОБА_17 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.10.2022, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.10.2022, у Державної міграційної служби України було вилучено копію (форма №1) заяви про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2 арк.;

- протоколом огляду від 09.09.2022 з СD-R диском та DVD-R диском до нього, відповідно до якого було оглянуто сторінку « ОСОБА_15 » в соціальній мережі «ВКонтакте», де в розділі детальна інформація вказано «дата рождения ІНФОРМАЦІЯ_9 » «город Шелковская », на заставці вказаної сторінки виставлено фотознімок ОСОБА_6 , крім того, в папці «фотографи» виявлені знімки на яких зображений ОСОБА_6 в кількості 15 штук, серед яких файл з фото, що має назву «Image 2022-09-09 at 14.17.32 (1).jpeg», який було завантажено з іншими наявними знімками. Крім того, в соціальній мережі «ВКонтакте» знайдено сторінку « ОСОБА_19 », де в розділі детальна інформація вказано «день рождения: ІНФОРМАЦІЯ_12» «город Судак », яка перебуває у друзях у користувача « ОСОБА_15 », в папці «фотографии» виявлені знімки на яких зображений ОСОБА_6 у тому числі у військовій формі держави-агресора - російській федерації, частина яких в кількості 18 штук є файл що має назву «Image 2022-09-09 at 14.17.32 (1).jpeg», який було скачано з іншими наявними знімками

За висновком судової експертизи фототехнічних, портретних та голографічних зображень №СЕ-19/125-22/6520-ФП від 21.09.2022, особа чоловічої статі у графічному файлі Image 2022-09-09 at 14.17.32 (1).jpeg. та особа чоловічої статі, яка одягнена у військову форму у графічному файлі Image 2022-09-09 at 14.17.32 (3).jpeg, є одна і таж особа, тобто за результатами проведення ідентифіковано особу ОСОБА_6 , одягненого у військову форму РФ.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 111 КК України (в редакції Закону, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Також, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення до військової частини з метою ухилення від військової служби.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їхні наслідки, фактичні обставини провадження, особу винного - його вік, сімейний стан, відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей закону, якими передбачене покарання за вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному.

Підстав для обрання більш м`якого покарання суд не знаходить.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час здійснення досудового розслідування в розмірі 3775 грн. 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт, накладений на майно, яке перебувало у користуванні ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2022, необхідно скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 408 КК України та ч.1 ст. 111 КК України і призначити покарання:

- за ч.1 ст. 111 КК України (в редакції Закону, який діяв на час вчинення даного кримінального правопорушення) у вигляді позбавлення волі, строком на 15 (п`ятнадцять) років.

- за ч.1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування призначеного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

мобільний телефон «Айфон» з ІМЕІ НОМЕР_11 та ІМЕІ-2 НОМЕР_12 та сім картою НОМЕР_13 , який було вилучено в ході обшуку 16.09.2022 в квартирі АДРЕСА_7 , - залишити у розпорядженні ОСОБА_8 ;

мобільний телефон «Леново» в корпусі білого кольору зі слідами пошкодження та планшет «Імпреза» з ІМЕІ НОМЕР_14 , ІМЕІ-2 НОМЕР_15 та с/н НОМЕР_16 , які було вилучено в ході обшуку 16.09.2022 в квартирі АДРЕСА_7 - повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2022 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається захиснику обвинуваченого та прокурору.

Суддя ОСОБА_1