Провадження № 11-кп/4808/565/23
Категорія п.п. «з», «и» ст..93 КК України (в редакції 1960 року)
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківстького міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2023 щодо ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2023 року подання Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» задоволено та замінено ОСОБА_9 . остаточне основне покарання у виді довічного позбавлення волі, визначене вироком Апеляційного суду Київської області від 14.05.2002 року за п.п. «и», «з» ст.93 КК України (в редакції 1960 р.), більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на строк 20 (двадцять) років.

Не погоджуючись із даною ухвалою засуджений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, прийнятою за результатом неповного судового розгляду та без урахування обставин, які мають істотне значення для висновку суду. Вказує на те, що судом першої інстанції було встановлено,що ОСОБА_9 станом на 04.10.2023 року відбув покарання строком 24 роки 01 місяць 02 дні. Даний термін покарання значно перевищує п`ятнадцятирічний.

Звертає увагу суду, що якщо йому не було зараховано строк відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі,який перевищує 15 років, таке рішення суду є несправедливим та дискримінаційним відносно осіб, які вчинили тотожний злочин і відбули покарання тільки 15 років. Просить зменшити строк покарання призначений судом першої інстанції до 15 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_9 та адвокат захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Вважали, що визначений судом строк відбування покарання у виді 20 років позбавлення волі є надто суворим та тривалим терміном. Просили зменшити строк покарання призначений судом першої інстанції. При цьому, адвокат вважав за можливе скасувати рішення суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції;

- прокурор просив вважав, що рішення суду є законним та обґрунтованим і просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Так, до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшло подання в.о. начальника ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» ОСОБА_11 , у якому він просив суд замінити покарання засудженому ОСОБА_9 у виді довічного позбавлення волі на певний строк.

В поданні були зазначені дані, які характеризують засудженого ОСОБА_9 під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та які свідчать про те, що останній встав на шлях виправлення.

Зокрема, у поданні в.о. начальника ДУ «Івано-Франківська установа покарань №12» ОСОБА_11 зазначено, що засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) з 07.12.2017 року.

14.05.2002 року утримувався в Київському СІЗО № 13. За період перебування у даному СІЗО характеризувався посередньо, допускав порушення правил внутрішнього розпорядку, за що притягався один раз до дисциплінарної відповідальності,заохочення не оголошувалися.

21.09.2004 року переведений для подальшого відбування покарання в Сокальську виправну колонію (№47) Львівської області. За час відбування покарання характеризувався посередньо. За сумлінне ставлення до праці та виконання норм виробітку один раз заохочувався . Стягнення не накладались.

27.03.2012 року переведений до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)». За час відбування покарання характеризується посередньо стягнення не накладалися, заохочення не оголошувалися.

07.122017 року прибув до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, не допускав порушення установленого порядку відбування покарання, стягнення не накладалися, за добросовісне ставлення до праці заохочувався 1 раз. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. За характером спокійний, врівноважений. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Законні вимоги адміністрації установи виконує. Непрацевлаштований, не допускає порушення вимог пожежної безпеки.

Адміністрація установи, розглянувши матеріали особової справи та характеристику засудженого ОСОБА_9 ., представлену начальником сектору, провідним психологом установи, вважає, що засуджений заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, так як він фактично відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та став на шлях виправлення.

Як встановлено судом, відповідно до довідки про заохочення та стягнення на засудженого 11.08.2004 року накладено дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Засуджений вважається таким, що не має дисциплінарних стягнень. Натомість 25.10.2011 року та 08.07.2004 року оголошувалися дві подяки за сумлінне ставлення до праці..

Крім того судом також взято до уваги, що згідно зі змістом характеристики засудженого, наявної в особовій справі, у взаємовідносинах з засудженими неконфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженим позитивної спрямованості, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура та спорт».

Судом зазначено, що на час розгляду цього подання засуджений ОСОБА_9 фактично відбув 24 роки 01 місяць 01 ден позбавлення волі.

Судом також встановлено, що засуджений повністю визнав свою вину за час відбування покарання, мав заохочення, з власної ініціативи був залучений до програм диференційованого впливу. На переконання суду важливим фактором, який свідчить про можливість заміни покарання ОСОБА_9 є наявність родинних зв`язків, апро що містяться відомості з матеріалів особової справи.

Отже, проаналізувавши сукупність вищевказаних даних щодо поведінки засудженого та його ставлення до праці протягом строку відбування покарання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність достатніх даних, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_9 довів, що став на шлях виправлення, а тому вважав за необхідне замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на строк 20 років.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Кримінальний кодекс України визначає два види покарання у виді позбавлення волі - позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з положеннями ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з правилами ч.1 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).

Відповідно до положень ч.5 цієї статі покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону при розгляді подання ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк , цілком дотримався та обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, а тому наявні правові підстави для замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі.

Зокрема, як встановлено судом, що на час розгляду подання засуджений з урахуванням зарахованого в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі) фактично відбув більше 20 років позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_9 засуджений 14.05.2002 року Апеляційним судом Київської області за п.п. «а», «г», «ж», «з», «и» ст..93 КК України(в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 31.10.2002.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 12.04.2016 року, зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`з 02.04.2001 по 31.10.2002 року, відповідно до вимог ч.6 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Адміністрація установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», розглянувши матеріали особової справи та характеристику, представлену начальником сектору, начальником відділення соціально-психологічної служби, вважає, що засуджений ОСОБА_9 заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, так як він фактично відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та став на шлях виправлення.

Наведені вище обставини в сукупності з іншими обставинами, які належним чином оцінені судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого ОСОБА_9 та вказують про наявність достатніх підстав вважати, що засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасниками судового розгляду не заперечується правомірність висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк. Разом з тим, засуджений ОСОБА_9 та його захисник ставлять питання про те, що визначений судом строк покарання є надто суворим та тривалим і повинен бути зменшений до 15 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи сукупність даних, які характеризують засудженого під час відбування ним довічного покарання, прийшов до обґрунтованого висновку щодо розміру покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний приймається судом у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду, оскільки відноситься до дискреційних повноважень суду та приймається з метою досягнення цілей покарання.

Колегія суддів вважає, що визначення строку на який може бути замінено покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, повинно відповідати вимогам закону та прийматись з сукупності даних які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що довічне позбавлення волі може бути замінено засудженому ОСОБА_9 на 20 років позбавлення волі, що не позбавляє засудженого права на подальше можливе зменшення призначеного йому покарання за умови забезпечення ним сумлінної поведінки та ставлення до праці, які можуть свідчити, що в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які вказують, що останній спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та має відповідну мотивацію спрямовану на дотримання законів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції детально врахував дані, які характеризують засудженого протягом відбуття ним покарання у виді довічного позбавлення волі та належним чином мотивував своє рішення в частині розміру покарання на який було замінено довічне позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення .

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4