Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/1535/22
Провадження № 1-кп/644/328/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 09.01.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, , з загальною спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 07.01.2022 о 05:00 годині знаходився біля маркету «АТБ» за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 114, де у нього виник конфлікт з раніше йому невідомими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленою у ході досудового розслідування особою.

Далі, 07.01.2022 о 05:01, перебуваючи на майданчику перед маркетом «АТБ» за адресою: м. Харків пр-т Олександрівський, 114, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , виник прямий умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому, внаслідок чого ОСОБА_4 реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов зі спини до ОСОБА_6 та завдав йому один удар кулаком правої руки в область обличчя з правого боку, від якого ОСОБА_6 впав на бетонну плитку на правий бік обличчя, втративши свідомість.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку із саднами в лобній ділянці та закритої щелепно-лицьової травми у вигляді синців обличчя, перелому виличної кістки справа з порушенням цілісності нижнього краю орбіти та перелому скуло-альвеолярного відростку справа, а також закритого перелому кісток носу зі зміщенням уламків та вивиху11, 21 і 22 зубів верхньої щелепи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/40-А/22 від 18.01.2022 не є небезпечним для життя в момент її утворення, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), які у сукупності відповідно до п.п.2.2.1 «а, б, в» і 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, показавши про фактичні обставини вчинення ним злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті. Заявив, що в скоєному щиро розкаюється, просив не позбавляти його волі, він все усвідомив. Цивільний позов потерпілого визнає в частині щодо відшкодування матеріальної шкоди частково, а саме в сумі, яка підтверджена наданими потерпілим чеками. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди він не визнає, вважаючи, що потерпілим не доведено спричинення моральної шкоди.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина в фактично скоєному підтверджується дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , допитаного в ході судового розгляду, який показав, що 07.01.2022 о 05:01, перебуваючи на майданчику перед маркетом «АТБ» обвинувачений підійшов зі спини до ОСОБА_6 та завдав йому о удар кулаком правої руки в область обличчя з правого боку, від якого ОСОБА_6 впав, втративши свідомість.

Після отримання тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався, наслідки травм матимуть місце і в подальшому для його здоров,я. Ввважає, що обвинувачений в скоєному не розкаявся і повинен понести справедливе покарання за умисне пошкодження йому здоров,я.

-протоколом огляду предмету (СД-диск з відеозаписом) від 13.01.2022 року;

- постановою старшого слідчого ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 13.01.2022 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речового доказу, а саме: СD-диску з відеозаписом за 07.01.2022 з камери відеонагляду, розміщеної на адмінбудівлі маркету «АТБ» по пр.Олександрівському, 114 в м.Харкові, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000043 від 09.01.2022;

- висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №12-14/40-А/22 від 18.01.2022, за яким у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження, які не є небезпечним для життя в момент її утворення, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), які у сукупності відповідно до п.п.2.2.1 «а, б, в» і 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Оцінивши в сукупності досліджені судом докази, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд, провівши у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, забезпечивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані сторонами кримінального провадження докази, давши їм, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, належну оцінку - суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні дій за пред`явленим йому обвинуваченням та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст. 122 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він до кримінальної відповідальності раніш не притягувався, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , в ході досудового розслідування визнано і зазначено в обвинувальному акті його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Визнання в ході досудового розслідування обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за оцінкою перевірки під час судового розгляду обставин пред`явленого обвинувачення, суд вважає безпідставним, мотивуючи це наступним.

Щире каяття є оціночне поняття, зміст якого визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в поведінці винної особи.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Для визнання активного сприяння у розкритті злочину до обставин, що пом`якшують покарання має значення поведінка обвинуваченого, яка вказувала б на те, що за його сприяння розслідування злочину було поліпшено. Проте обставин, що обвинувачений надавав органам досудового слідства будь-яку допомогу в установленні невідомих їм обставин справи судом не встановлені.

За відсутності ознак таких обставин по справі, визнання пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами - щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину слід вважати безпідставним.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом на підставі ст. 67 КК України, - не встановлено.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п.п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суд всебічно враховує фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності, враховуючи їх індивідуальний ступінь, особливості конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків, цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує дані про особу винного, будучи особою працездатного віку офіційно не працевлаштований, враховує ступінь тяжкості, суспільної небезпечності та наслідки вчиненого ним злочину, умисну форму вини, суд враховує конкретні обставини вчинення ним злочину, фактичне відношення обвинуваченого до скоєного, який на протязі тривалого часу після вчинення злочину не здійснив будь яких позитивних дій які б виражалися в намаганні винної особи відшкодувати завдану злочином шкоду потерпілому, бажанні виправити наслідки вчиненого, що свідчить про відсутність в його поведінці ознак щирого, а не уявного розкаяння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах відбування покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Підстав для застосування до призначеного судом ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробовуванням судом не встановлено і не вважається справедливим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди заявлений в сумі 50 000 гривен суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, який позов в цій частині визнає частково, вважає підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі, що підтверджено наданими потерпіли доказами під час судового розгляду, та не оспорюваний в цій частині обвинуваченим. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, з урахуванням обсягу і характеру перенесених потерпілим моральних страждань, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, з урахуванням розумності та справедливості, в розмірі 50 000 гривень.

Питання щодо речових доказів, судом вирішується у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 16 317 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1