ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3276/23 Справа № 192/1401/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці,

Встановила:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, і незважаючи на позитивні зміни в поведінці останнього, відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Засуджений не погодився з таким рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Посилається на те, що він відбув 2/3 призначеного покарання, порушень режиму утримання не має, має 2 заохочення, за власним бажанням працевлаштувався одразу після прибуття до колонії, до праці ставиться сумлінно та добросовісно, працює без вихідних, не отримуючи будь-яких коштів, провину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся; навчається, іде шляхом самовдосконалення.

Крім того зазначає, що 1 рік і 2 місяців утримувався в нелюдських умовах в СІЗО, за що не отримав компенсації.

Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Так, ОСОБА_7 засуджено вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року за ч.3 ст. 175, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

Початок строку відбування покарання - 21 березня 2022 року.

Кінець строку відбування покарання - 08 серпня 2024 року.

За час перебування в СІЗО м. Запоріжжя характеризувався посередньо, порушив режим утримання, за що мав 1 стягнення.

З 24 червня 2022 року відбуває покарання в ДУ "Солонянська виправна колонія № 21". Працевлаштований до їдальні установи за власним бажанням, до праці ставиться посередньо.

Зі час відбування покарання характеризується посередньо, стягнення не має, має 2 заохочення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Підтримує соціальні зв`язки шляхом отримання посилок.

15.07.2022 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення.

30.12.2022 року рішенням комісії установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

30.06.2023 року рішенням комісії установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення - відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий час засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, поведінка його не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надано належну оцінку.

Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.

Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.

Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4