Справа №642/7569/23
Провадження №1-кп/642/21/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001304 від 16.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, який на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, фактично зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, а саме: 08.08.2006 року Орджонекідзевським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки; 09.11.2006 року Орджонекідзевським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки; 26.02.2008 року Орджонекідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.70 ст. 71 КК У країни до позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців з конфіскацією майна, 14.10.2011 в силу ст.81 КК України звільнений умовно достроково не відбутий строк 1 рік 9 місяців; 16.09.2013 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 14.11.2013 року Орджонекідзевським районним судом, м.Харкова за ч. 2 ст. 186, ст.71, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців 10.02.2017 в силу ст. 81 КК України звільнений умовно достроково не відбутий строк 6 місяців; 29.11.2018 Орджонекідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 02.11.2022 в силу ст.81 КК України, звільнений умовно достроково не відбутий строк 6 місяців 24 дні; 29.06.2023 року Немишлянською окружною прокуратурою м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, рішення по справі немає; 27.07.2023 року Немишлянською окружною прокуратурою м.Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, рішення по справі немає; 23.08.2023 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова за ч.4 ст.185 КК України, направлено обвинувальний акт до суду, рішення по справі немає; 08.09.2023 року Немишлянською окружною окружною прокуратурою м.Харкова, за ч.4 ст. 186 КК України, направлено обвинувальний акт до суду, рішення по справі немає,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення та перевиховання не став, відповідних висновків не зробив, та перебуваючи на свободі, знову вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 22.07.2023 року о 16 годині 43 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у торгівельній залі приміщення магазину «Аврора», де здійснюють свою діяльність ТОВ «Вигідна Покупка», ЄРДПОУ 41130363, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 8/10, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до торгової полиці, з якої ОСОБА_4 взяв дві упаковки кави «Ambassador NERO», вагою 1000 грам кожна, належну ТОВ «Вигідна Покупка», загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №22562 від 28.08.2023 - 598, 00 грн.

Після чого ОСОБА_4 , не маючи наміру сплачувати кошти за вказаний товар, пройшовши через касову зону магазину «Аврора», не розрахувавшись за вищевказаний товар, залишив приміщення магазину разом з викраденим, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та його правову кваліфікацію не оспорює, у вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану повторно.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз засуджений 29.11.2018 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 02.11.2022 в силу ст. 81 КК України умовно достроково не відбутий строк 6 місяців 24 дні, належних висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення та знову вчинив злочин, що загалом об`єктивно свідчить про стійку антисоціальну спрямованість та схильність до вчинення злочинів, як спосіб життя, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочину.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення цієї особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень неможливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001304 від 16.08.2023 ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи №22562 від 28.08.2023 у розмірі 2389,80 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту набрання вироку законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу №22562 від 28.08.2023 у розмірі 2 389,80 (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять грн. 80 коп.) грн.

Речові докази по справі:

- CD-R диск VERBATIUM білого кольору, на якому містяться відеозаписи за 22.07.2023 з камер відеонагляду магазину «Аврора», який розташований за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 8/10, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001304 від 16.08.2023, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Наталя ПЕТРОВА