Справа № 367/9256/23
Провадження №1-кс/367/1142/2023
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 28 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України,

в с т а н о в и в:

15 листопада 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 28 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання старшого дізнавача сектору дізнання зазначає наступне.

У провадженні СД ВП № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Мінеральна, 7-А, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 28 березня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.03.2023, у ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 16.03.2023, близько 18.30 год., невідома особа, представившись знайомим ОСОБА_6 в месенджері «Telegram», шляхом обману, попросила у гр. ОСОБА_5 позичити грошові кошти. Після чого ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , переказав зі своєї банківської картки «Приватбанку» НОМЕР_1 на картку «Ощадбанку» НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 6500 грн.

Під час досудового розслідування отримано тимчасовий доступ до інформації, яка є банківською таємницею та знаходиться у володінні AT «Державний ощадний банк України» по рахунку № НОМЕР_2 , відповідно до якої, вказаний банківський рахунок оформлено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з відомостями про рух коштів по рахунку, 16.03.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в розмірі 6500 грн, та в подальшому кошти в розмірі 6400 грн були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_3 .

13.11.2023, під час огляду, який був проведений у приміщенні кімнати прийому громадян ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-А, оглянутий мобільний телефон марки «ОРРО» в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 . Під час огляду мобільного додатку «Ощад» встановлено, що відповідно до історії проведених транзакцій по рахунку, 16.03.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в розмірі 6500 грн від ОСОБА_8 , та в подальшому кошти в розмірі 6400 грн були перераховані на інший картковий рахунок.

Під час огляду, вказаний мобільний телефон разом із двома сім-картками був вилучений, поміщений та запакований до полімерного сейф-пакету № WAR0043692.

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , старший дізнавач сектору дізнання ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 , та власник майна ОСОБА_7 надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, власник майна подав клопотання про передачу майна йому на зберігання.

Дослідивши клопотання, додані до нього документи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СД ВП № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Мінеральна, 7-А, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 28 березня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені 28 березня 2023 року про те, що 27.03.2023, у ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 16.03.2023, близько 18.30 год., невідома особа, представившись знайомим ОСОБА_6 в месенджері «Telegram», шляхом обману, попросила у гр. ОСОБА_5 позичити грошові кошти. Після чого ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , переказав зі своєї банківської картки «Приватбанку» НОМЕР_1 на картку «Ощадбанку» НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 6500 грн.

13.11.2023, під час огляду предмету, який був проведений у приміщенні кімнати прийому громадян ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-А, оглянутий мобільний телефон марки «ОРРО» в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 . Під час огляду мобільного додатку «Ощад» встановлено, що відповідно до історії проведених транзакцій по рахунку, 16.03.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в розмірі 6500 грн від ОСОБА_8 , та в подальшому кошти в розмірі 6400 грн були перераховані на інший картковий рахунок.

Під час огляду, вказаний мобільний телефон разом із двома сім-картками був вилучений, поміщений та запакований до полімерного сейф-пакету № WAR0043692.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 від 14 листопада 2023 вилучений під час огляду предмету мобільний телефон марки «ОРРО» в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 визнано речовими доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Частина 2 статті 167 КПК України встановлює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частина 1 статті 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане в клопотанні майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту в даному випадку може запобігти ризикам, передбаченим абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

Слідчий суддя на даній стадії зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини, наявні усі підстави вважати, що вилучений в ході огляду предмету мобільний телефон марки «ОРРО» в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , які визнано речовими доказом в кримінальному провадженні № 0000111 від 28 березня 2023 року, в подальшому може бути використаний як речовий доказ факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

Зважаючи на це, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

В частині передачі майна на відповідальне зберігання власнику майна, то, з огляду на специфічний об`єкт, на який накладається арешт, те, що власник майна, маючи можливу кримінальну відповідальність за неналежне збереження речового доказу, може вдатися до знищення доказів, які містяться на телефоні, що унеможливить або суттєво ускладнить подальше проведення досудового розслідування, не вважає за доцільне передавати ці речові докази на відповідальне зберігання власнику майна, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 107, 117, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

В межах кримінального провадження №0000111 від 28 березня 2023 року накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду предмету 13 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_3 : мобільний телефон марки «ОРРО» в корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 разом із двома сім-картками, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із забороною володіти, користуватись, розпоряджатись цим майном будь-яким особам.

Відмовити у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_7 про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання.

Роз`яснити, що відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1 к