У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Бериславського району Херсонської області, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 09 березня 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вказав, що при розгляді зазначеного клопотання слідчий суддя ОСОБА_9 порушила таку загальну засаду кримінального судочинства як змагальність сторін, зокрема не дотримуючись рівності сторін в частині реалізації їх процесуальних прав.

Зазначив, що в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 він подав таку скаргу на повідомлення про підозру 13.12.2023 (отримана судом 20.12.2023, зареєстрована 21.12.2023). Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України, така скарга має бути розглянута слідчим суддею не пізніше семидесяти двох годин з моменту надходження, тобто в даному випадку - до 24.12.2023. Вказав, що всупереч вказаній нормі КПК, ця скарга була розподілена лише 28.12.23, а слідчий суддя ОСОБА_9 29.12.2023 постановила ухвалу про призначення її до розгляду не протягом 72 годин, а на 10.01.2024, тобто майже через 2 тижні.

Також просить звернути увагу, що слідчий суддя ОСОБА_9 вже надавала оцінку обґрунтованості підозри у даному кримінальному провадженні. На думку апелянта, ця обставина свідчить про те, що слідчий суддя ОСОБА_9 не могла неупереджено оцінити доводи слідчого щодо обґрунтованості підозри, оскільки вже має сформовану позицію з даного питання. З даних підстав ним було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_9 , у задоволенні якого було відмовлено.

Посилається на необґрунтованість підозри від 29.09.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зазначив, що із доданих до клопотання слідчого матеріалів, дві третини є протоколами допитів свідків, які на думку захисника, взагалі не можуть вважатися доказами в розумінні ст. 84 та 95 КПК України.

Пояснив, що єдиний протокол допиту свідка, де згадується погроза насильством - допит свідка ОСОБА_10 від 29.05.2023. При цьому при попередньому допиті ОСОБА_11 про жодні погрози насильством не згадував. Представник потерпілого повідомив на допиті 29.12.2022 виключно відомості, які були ним отримані від інших осіб. При проведенні у підозрюваного 11.07.2023 обшуку не було знайдено жодного доказу, для пошуку яких слідчий суддя надав дозвіл на проведення обшуку. Впізнання підзахисного здійснювалося за фотознімками, при цьому належним чином не обґрунтована неможливість пред`явлення особи до впізнання. Товарно-транспортні накладні, надані ООО «СОФ МАРИН», взагалі жодним чином не стосуються фабули справи та пред`явленої ОСОБА_6 підозри.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває на військовій службі, його вина не доведена, а підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами.

Зазначає, що в обґрунтування нібито наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя послалася на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також на наявність у нього «зв`язків серед працівників СБУ та військових, які можуть сприяти йому в підшукуванні місць для переховування».

Вказав, що слідчий суддя не врахувала того, що підозрюваний має найбільш стійкий соціальний зв`язок з усіх можливих під час воєнного стану, а саме є діючим військовослужбовцем. Вважає, що саме військова служба є найміцнішим соціальним зв`язком з усіх на даний час можливих.

Також зазначає, що в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення посилалася на те, що місцезнаходження майна, вилученого підозрюваним у ТОВ «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС», органу досудового розслідування невідомо. У той же час, слідчий суддя проігнорувала доводи сторони захисту про те, що у помешканні підозрюваного був проведений обшук, з метою пошуку вказаного майна і при обшуку даного майна знайдено не було. Вказує, що у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ризик знищення вказаного майна підозрюваним повністю виключається.

Також зазначає, що сторона обвинувачення послалася на те, що ОСОБА_6 вчиняв інкриміновані йому дії із погрозою застосування насильства і зброї. При цьому, у повідомленні про підозру та клопотанні слідчого жодним чином не аргументовано та не підтверджено доказами будь-які погрози насильством з боку підозрюваного.

На думку захисника, немає підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 21.06.2023.

11.07.2023 ОСОБА_6 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 433 КК України.

29.09.2023 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва 13.07.2023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2023 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, до 11.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2023 строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою було продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023 продовжено до дев`яти місяців, тобто до 11.04.2024.

05.01.2024 старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_12 за погодженням з заступником керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000249 від 21.06.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Посилаючись у клопотанні на обґрунтованість підозри і на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. До закінчення дії ухвали слідчого судді неможливо завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки необхідно провести значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких мають значення для отримання доказів, які підтвердять причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень за обставинами кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою. Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків.

При цьому слідчий суддя вважав, що існування ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не були встановлені при продовжені строку дії запобіжного заходу, а отже слідчий не може посилатися на продовження їх існування на теперішній час. Будь-яких доказів на підтвердження того, що вказані ризики є новими, до клопотання не долучено та під час його розгляду обставин їх існування не встановлено.

Слідчий суддя дійшов висновку, що під час розгляду клопотання прокурором, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою, на переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам доведеним під час розгляду клопотання.

На переконання слідчого судді, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 просив розгляд справи проводити без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього матеріалами. Висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 127-128 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшло своє підтвердження під час обрання йому та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтованість підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується долученими до клопотання та дослідженими матеріалами.

В матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які встановлені слідчим суддею під час вирішення питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Існування ризиків, які встановлено при обранні запобіжного заходу, слідчим суддею належним чином вмотивовано, і наведено переконливі мотиви щодо того, що вони не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що існування ризиків підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання на тривалий строк.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При цьому слідчий суддя достатньо врахував, що ОСОБА_6 не одружений, неповнолітніх дітей не має, що об`єктивно свідчить про відсутність переконливого твердження про наявність у підозрюваного соціально сталих зв`язків. Крім того, підозрюваний, як співробітник СБУ, обізнаний з методами оперативно-розшукової діяльності, які може використати для переховування. Отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час не знайдено та залишається не відоме місце знаходження майна, яке було вилучено ОСОБА_6 під час проведення незаконного обшуку ТОВ «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС». Вказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. А отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, враховуючи те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх свідків у кримінальному провадженні, а також спосіб вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , зокрема із застосування насильства, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що продовжує існувати ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

При цьому, слідчий суддя правильно зазначив, що оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, слідчий суддя вважав, що існування ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не було встановлено при продовжені строку дії запобіжного заходу, а отже слідчий не може посилатися на продовження їх існування на теперішній час. Будь-яких доказів на підтвердження того, що вказані ризики є новими, до клопотання не долучено та під час його розгляду обставин їх існування не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи сторони захисту, що підозрюваний ОСОБА_6 має найбільш стійкий соціальний зв`язок з усіх можливих під час воєнного стану, а саме є діючим військовослужбовцем, як підстава для обрання підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до обставин, зазначених в повідомленні про підозру, ОСОБА_6 діяв, перебуваючи на посаді працівника правоохоронного органу та проходячи військову службу. Таким чином, статус військовослужбовця не був стримуючим фактором для ОСОБА_6 від вчинення протиправної діяльності.

Тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя при прийнятті рішення обґрунтовано врахував, що на даний час слідчим не проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження.

Завершити досудове розслідування до спливу строку тримання ОСОБА_6 під вартою неможливо у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості слідчих (розшукових) дій, а саме:

- отримати висновок призначеної 28.12.2023 експертизи у сфері державної таємниці, після отримання висновку якої провести слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановленні обставин, пов`язаних із порушенням порядку поводження із документами, що містять державну таємницю та вирішити питання про наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. 328 КК України;

- отримати відповіді на запити, спрямовані на адресу правоохоронних органів та військових частин з метою встановлення походження вогнепальної зброї та боєприпасів, вилучених під час обшуку у підозрюваного;

-завершити обробку та узагальнення інформації з приводу можливого перебування зброї та набоїв на балансі відомств, за результатами отриманої інформації провести слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин вибуття із володіння вказаних відомств зброї та боєприпасів, та їх потрапляння до учасників організованої групи, зокрема допитати відповідальних осіб, здійснити тимчасові доступи до документів, провести огляди;

- отримати від оперативного підрозділу матеріали на виконання доручення слідчого щодо огляду інформації, вилученої в рамках тимчасового доступу до речей і документів, що перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл» про вихідні та вхідні дзвінки, SMS, взаємоз`єднання, місцезнаходження абонентів мобільного зв`язку, номери та адреси базових станцій, стосовно підозрюваних та основних свідків у кримінальному провадженні. За результатами отриманих матеріалів необхідно провести додаткові слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановленні кола осіб, які перебували на місцях вчинення злочинів разом із членами організованої групи, допитати їх, визначити їх правовий статус;

- отримати від оперативного підрозділу матеріали на виконання доручення слідчого щодо встановлення всього вантажного транспорту, залученого для незаконного вивезення зерна та водіїв цього транспорту, за результатами чого допитати цих осіб, провести із ними впізнання, слідчі експерименти;

- провести інші слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених слідчих дій.

На підставі зібраних доказів та з`ясованих фактичних обставин кримінальних правопорушень за необхідності повідомити про остаточну підозру чи зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_13 . Результати вказаних слідчих та процесуальних дій мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, оскільки з них буде отримано відомості, які будуть використані як докази факту та обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слід продовжити. Саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам, доведеним під час розгляду клопотання.

На переконання колегії суддів, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшились та продовжують існувати.

Що стосується доводів апелянта про недовіру слідчому судді ОСОБА_9 , яка на думку захисника є неупередженою, то це питання було вирішено під час розгляду його заяви про відвід слідчому судді, у задоволенні якої відмовлено.

Отже, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_14