Справа № 522/7153/19
Провадження № 1-кп/522/1095/23
У Х В А Л А
02 листопада 2023 року
Колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників-адвокатів: ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А :
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, є те що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження, а саме впливати на потерпілих та свідків.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та їх захисники - адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Також захисник ОСОБА_10 заявила клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_6 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , з наступних підстав.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особи обвинувачених дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність обрання відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги те, що інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 злочини були вчинені з застосуванням насильства, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.
На підставі вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178, 183, 194, 197, 314-317, 291 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 31.12.2023.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 31.12.2023.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 31.12.2023.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинувачених.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3