КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/359/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , з доповненнями захисника ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, народного депутата України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року задоволено частково клопотання старшого міжвідомчої слідчої групи - заступника начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 09.02.2024 року, без визначення розміру застави.

В решті вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги, захисником ОСОБА_8 також подано доповнення до апеляційної скарги.

В поданих апеляційних скаргах, з доповненнями апелянти просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , зазначає, що оскаржувана слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри та зазначає, що слідчим суддею не враховано, що матеріали якими обґрунтовується пред`явлена підозра не містить відомостей, які вказували на ознаки прямого умислу, а саме бажання надати допомогу в проведенні підривної діяльності та мети інкримінованого кримінального правопорушення - спричинити шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній та інформаційній безпеці України.

З матеріалів якими обґрунтовується повідомлення про підозру не вбачається будь-яка завчасна домовленість ОСОБА_9 з ОСОБА_13 на вчинення протиправних дій та спільного з ним умислу, що вказує на неповноту встановлення фактичних обставин, а також необґрунтованість висновків обвинувачення про вчинення державної зради групою осіб з якими погодився слідчий суддя вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою.

Також апелянт зазначає, що всупереч вимогам ч. 5 ст. 132, ч. 3 ст. 184 КПК України сторона обвинувачення не представила, а слідчий суддя не взяв до уваги відсутність в матеріалах клопотання доказів, що підтверджують наявність ризиків та виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою.

Слідчим суддею помилково обґрунтовано необхідність продовження ОСОБА_9 тримання під вартою тяжкістю та невідворотністю покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, не враховано практику ЄСПЛ.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та відсутні достатні підстави вважати, що підозра ОСОБА_9 за ст. 111 КК України є обґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що написання та подання депутатських звернень і запитів стосовно фактів можливого порушення закону та публічні виступи депутата в ЗМІ з критикою окремих посадових осіб - є прямо передбаченим законом правом народного депутата України (ст. 15-18 Закону України «Про статус Народного депутата України»), не залежно від того, які мотиви таких дій у відповідного народного депутата. Народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у Верховній Раді України та її органах, а також при здійсненні депутатських повноважень, за винятком відповідальності за образу чи наклеп (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про статус Народного депутата України»).

Жодних даних, що ОСОБА_9 вчинялися дії, які можна кваліфікувати як державна зрада, повідомлення про підозру не містить. Відповідно до протоколу негласних слідчо-розшукових дій (зняття інформації з месенджера «Телеграм») від 26.10.2021, який по суті є основним і єдиним доказом сторони обвинувачення проти ОСОБА_9 , стороні обвинувачення ще восени 2021 року було достеменно відомо про переписку ОСОБА_13 з номером тел. НОМЕР_1 (який за версією слідства використовувався ОСОБА_9 ).

Однак, а ні в той момент, а ні в подальшому, в липні 2022 року, коли за формування злочинної антиукраїнської організації й державну зраду (кримінальне провадження №0000039) виносилося повідомлення про підозру ОСОБА_13 , сторона обвинувачення не вбачала ознак складу злочину в зазначеній переписці. Лише в серпні 2023 року було порушено дане кримінальне провадження і мотиви до таких дій, апелянт переконаний, є позазаконними, а можливо - навіть корупційними (політичними в смислі ст. 18 Європейської конвенції з прав людини; з необхідними змінами справи ЄСПЛ «Гусинський проти Росії», «Мерабішвілі проти Грузії»).

Також апелянт зазначає про відсутність ризиків та про затягування стороною обвинувачення строків досудового розслідування.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_9 має тісні соціальні зв`язки, зокрема, має на утриманні та виховує трьох малолітніх дітей 2018 р.н., 2012 р.н., 2016 р.н. є знаним українським політиком і депутатом чотирьох останніх скликань Верховної Ради України, що вказує на високу цінність його ділової репутації.

У чинному скликанні Верховної Ради України ОСОБА_9 очолював Комітет з питань свободи слова ВРУ і закон України не передбачає порядку виконання народним депутатом України своїх повноважень в умовах утримання під вартою. Таким чином, тривале утримання ОСОБА_9 під вартою не повною мірою сумісне зі ст. 81 Конституції України, якою вичерпно визначено випадки дострокового припинення повноважень народного депутата України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена внаслідок порушення норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення не підтверджено жодними належними та допустимими доказами причетність ОСОБА_9 до державної зради, шляхом вчинення ним будь-яких дій, що можуть бути розцінені як публічне поширення матеріалів, що містять інформацію спрямовану на вираження осуду, применшення авторитету та дискредитація інститутів української влади.

В долучених в обґрунтування клопотання матеріалах не міститься жодних доказів того, що ОСОБА_14 був обізнаний, станом на дату інкримінованих йому подій про те, що ОСОБА_13 може бути причетний до діяльності спеціальних служб рф, наявності будь-якої змови між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на вчинення будь-яких дій з метою підривної діяльності проти України, а також будь-яких доказів наявності у ОСОБА_9 умислу на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в тому числі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а також і вчинення ОСОБА_9 таких дій, з зазначеною метою.

Також, в матеріалах наданих стороною обвинувачення не міститься жодних доказів встановлення ОСОБА_9 зв`язку з іноземною державою, іноземною організацією або їх представниками та надання їм допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У наданих стороною обвинувачення матеріалах відсутнє будь-яке підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам у разі встановлення їх наявності.

Апелянти також зазначають, що під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою судом не враховано, що досудове розслідування здійснюється з порушенням правил підслідності, а клопотання про продовження запобіжного заходу подано та розглядалося судом з порушенням правил територіальної підсудності.

За ч. 5 ст. 36 КПК України забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, вчиненого народним депутатом України, іншим органам судового розслідування, крім Національного антикорупційного бюро України та центрального апарату Державного бюро розслідувань відповідно до їх підслідності, визначеної цим Кодексом.

Проте, всупереч вказаних вимог безпосереднє керівництво міжвідомчою слідчою групою та розслідування кримінального провадження стосовно народного депутата України ОСОБА_9 здійснює не центральний апарат Державного бюро розслідувань, а Головне слідче управління СБ України. Зазначена обставина вказує на незаконність підготовленого та скерованого до Печерського районного суду м. Києва клопотання, а відповідно й ухваленого на його основі рішення, яким продовжено строк тримання під вартою.

Крім того, судом не враховано, що місцезнаходженням центрального апарату Державного бюро розслідувань, слідчі якого входять до складу міжвідомчої групи та які повинні очолювати й забезпечувати проведення досудового слідства, є м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15. Зазначена адреса знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, що вказує на підсудність клопотання про продовження строку забіжного заходу ОСОБА_9 цьому органу судової влади.

Аналогічно, й ГСУ СБУ знаходиться по вул. Володимирській 33 у м. Києві, тобто на території юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Однак не зважаючи на вказані обставини, клопотання про продовження строку тримання під вартою було розглянуто Печерським районним судом м. Києва, що з огляду на положення п. 6 ч. 2 ст. 412 та ч. 2 ст. 370 КПК України вказує на незаконність прийнятого рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, з доповненнями, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів судового провадження, що слідчими міжвідомчої слідчої групи Головних слідчих управлінь Державного бюро розслідувань та Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001288 від 04.08.2023 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28ч. 1 ст. 111 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

15.09.2023 року громадянину України ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

15.09.2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

07.11.2023 постановою Першого заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 15.12.2023 року.

10.11.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 до 3 місяців, тобто до 15.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001288 від 04.08.2023 продовжено до 6 місяців, тобто до 15.03.2024.

12.12.2023 старший міжвідомчої слідчої групи - заступник начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України полковник юстиції ОСОБА_12 , за погодженням з Генеральним прокурором ОСОБА_15 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, а також ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, під час досудового розслідування отримані відомості про вчинення ОСОБА_9 та його оточенням дій, які за своєю суттю, направлені на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема від конфіскації майна, як додаткового покарання за вчинення інкримінованого йому злочину. А відтак, заявлені під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 ризики не зменшились, а навпаки збільшились.

12.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання старшого міжвідомчої слідчої групи задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах строку досудового розслідування, а саме до 09.02.2024 року, без визначення розміру застави.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Крім того, слідчий суддя, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин у разі доведення його вини, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування.

Також вказав, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з цим, на даний час у кримінальному провадженні продовжують проводитись слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих та процесуальних дій.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК Україниосновним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, всупереч твердженням апелянтів, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_9 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, заявлені під час досудового розслідування, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення доведено та вони не зменшились, що виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

Зважаючи на доведеність наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважав необхідним продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. 183 КПК Українипід час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки всебічно та у повному обсязі доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45).

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 , процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційних скарг, про відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Отже, твердження в апеляційних скаргах про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_9 , іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг, що жодних даних, що ОСОБА_9 вчинялися дії, які можна кваліфікувати як державна зрада, повідомлення про підозру не містить, колегія суддів вважає передчасними.

Щодо тверджень захисників підозрюваного, що ОСОБА_9 має тісні соціальні зв`язки, зокрема, має на утриманні та виховує трьох малолітніх дітей 2018 р.н., 2012 р.н., 2016 р.н. є знаним українським політиком і депутат чотирьох останніх скликань Верховної Ради України, що вказує на високу цінність його ділової репутації, приймаються колегією суддів до уваги, проте не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_9 під вартою, матеріали провадження не містять.

Крім цього, продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку продовженого строку досудового розслідування є законним та обґрунтованим з огляду на те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні є незавершеним, необхідне проведення ряду слідчих та процесуальних дій, з метою завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

При цьому, всупереч доводам, викладеним у апеляційних скаргах, стороною захисту не надано підтверджуючих документів, а також в судовому засіданні не доведено, що сторона обвинувачення затягує строки досудового розслідування.

Слідчий суддя у повній мірі мотивував своє рішення, а тому твердження апелянтів про необґрунтованість його висновків, колегія суддів не вважає слушними.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені у клопотанні, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено, під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Доводи сторони захисту про те, що досудове розслідування здійснюється з порушенням правил підслідності, а клопотання про продовження запобіжного заходу подано та розглядалося судом з порушенням правил територіальної підсудності, як вважає апеляційний суд, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, зважаючи, зокрема, на наступному.

Так, постановою Генерального прокурора ОСОБА_15 про доручення проведення досудового розслідування від 07.08.2023, доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001288 від 04.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, слідчим Головного слідчого управлінням Державного бюро розслідувань /т. 1 а.с. 50/

Разом з цим, 14.09.2023 постановою керівника Головного слідчого управлінням Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 , відповідно до ч. 4 ст. 39 КПК України, якою передбачено, що керівник органу досудового розслідування під час дії воєнного стану має право своєю вмотивованою постановою, погодженою з керівниками відповідних органів досудового розслідування, утворювати міжвідомчі слідчі групи та визначати у їх складі старшого слідчого, який керуватиме діями інших слідчих, вніс зміни до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0001288 від 04.08.2023 року додатково включивши, серед інших, слідчих ГСУ Служби безпеки України /т. 1 а.с. 34-40/.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України).

Як встановлено колегією суддів, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001288 від 04.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, здійснюється Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань.

Крім цього, процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора. Так, зокрема повідомлення про підозру ОСОБА_9 здійснив Генеральний прокурор України ОСОБА_15 .

Враховуючи, що юридична адреса Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань - м. Київ, 01011, вул. Панаса Мирного, 28, а юридична адреса Офісу Генерального прокурора - м. Київ, вул. Різницька, 13- 15, які територіально знаходяться у Печерському районі м. Києва, тому клопотання слідчим подано в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК Українибудуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК Українита ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг сторони захисту, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , з доповненнями захисника ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4