У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Муровані Куриловці, Мурованокуриловецького району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 28.09.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097 від 15.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження 26.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України та слідчим ДБР останнього затримано в порядку ст. 615 КПК України.

У ході досудового розслідування є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та суду: враховуючи, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину покарання якого передбачає виключно позбавлення волі, існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3) Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які будуть допитані в якості свідків у кримінальному проваджені;

4) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи суспільний резонанс дій ОСОБА_4 в умовах сьогодення, суспільний осуд, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а тому слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1000000 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання, просили у його задоволенні відмовити посилаючи на необґрунтованість підозри та недоведеністю вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000097, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 15.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 обіймаючи посаду офіцера відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 діючи умисно, з корисливих мотивів, в середині травня 2023 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, з метою власного збагачення, вирішив створити організовану групу, з метою одержання її членами неправомірної вигоди за вчинення дій пов`язаних з ухиленням військовозобов`язаних осіб від мобілізації та організацію їх переправлення через державних кордон України шляхом видачі відповідних дозвільних документів без законних на те підстав.

В подальшому, ОСОБА_7 діючи умисно, самостійно, як організатор групи, розробив план злочинних дій, згідно якого останній підібрав з свого кола знайомих, членів організованої злочинної групи, які мають знання в галузі медицини та є членами військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , цивільними лікарями та цивільними особами.

ОСОБА_7 розуміючи, що реалізація розробленого ним злочинного плану можлива лише за умови створення об`єднання осіб та спрямування їх зусиль на вчинення злочину, детальному розподілі між ними обов`язків при його вчиненні, забезпеченні взаємозв`язку між діями усіх учасників злочину, а також при координації їх поведінки, останній вирішив очолити організовану групу, у склад якої, в якості виконавців, увійшли 3 особи, що користуються його авторитетом та довірою, мають навички з використання спеціальних знань (в галузі медицини), а також, які здатні на його думку зберігати таємницю та конспірацію, а саме виконавець злочинної організованої групи, член військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 - лікар-хірург ОСОБА_8 , лікар-травматолог Комунального некомерційного підприємства «Вінницької міської клінічної лікарні № 1» ОСОБА_4 та цивільна особа ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 усвідомлюючи, що діяльність створеної ним організованої групи буде нести протиправний характер, запропонував одному із членів організованої групи ОСОБА_8 довести до відома розроблений ним план злочинної діяльності ОСОБА_4 , а ОСОБА_9 запропонував спрямувати свою діяльності на пошук військовозобов`язаних для отримання від них неправомірної вигоди за ухилення від мобілізації, в тому числі шляхом виїзду закордон. При цьому, ОСОБА_7 зацікавив всіх виконавців можливістю швидкого та постійного збагачення шляхом отримання основної частини неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб, шляхом видачі комісією ВЛК дозвільних документів без законних на те підстав, які слугуватимуть подальшому ухиленню військовозобов`язаних осіб від загальної мобілізації та виїзду за державних кордон України на законних підставах.

Тоді ж, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, надали добровільну згоду на пропозицію ОСОБА_7 щодо виконання його злочинного плану як організатора злочинної групи та прийняття активної участі у вчиненні злочинів, пов`язаних із наданням засобів та усунення перешкод для виїзду військовозобов`язаних осіб за межі кордону України, таким чином увійшли до складу організованої групи та визнали лідерство ОСОБА_7 .

В подальшому, усі учасники групи виконували конкретні функції та вказівки, діяли умисно, протиправно, згідно розробленого ОСОБА_7 плану злочинної діяльності, спрямованого на досягнення загального результату.

Крім того, всі члени організованої групи були обізнані щодо протиправних цілей, виявили бажання і сприяли досягненню визначеної мети у ході вчинення злочину, в межах відведеної кожному з учасників організованої групи спеціальної ролі.

У створеній організованій групі ОСОБА_7 як організатором, розподілені ролі кожного з учасників групи.

Так, ОСОБА_7 , як організатор та співвиконавець згідно із заздалегідь розподілених ним ролей та функцій групи: створив і керував діями групи, для вчинення злочинів, пов`язаних отриманням неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб, яким необхідно було виїхати за межі державного кордону України під час воєнного стану, контролював та організовував процес проходження військовозобов`язаними особами військо-лікарської комісії, отримував неправомірну вигоду та розподіляв між членами групи.

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 як виконавці організованої групи, згідно відведеної їм ролі, достовірно знаючи про протиправність своїх дій, дотримуючись плану організованої групи, приймали активну участь у вчинення злочинів, забезпечували співучасників знаряддям та засобами вчинення злочину, а саме, під час проведення військовозобов`язаним особами військо-лікарської комісії на виконання вказівки організатора ОСОБА_7 вносили недостовірні відомості щодо неіснуючих діагнозів, які стали підставою для визнання військово зобов`язаної особи тимчасово непридатної до військової служби та надавало правову підставу для подальшої видачі дозволу на виїзд за кордон України.

ОСОБА_9 як виконавець організованої групи, згідно відведеної йому ролі, достовірно знаючи про протиправність своїх дій, дотримуючись плану організованої групи, приймали активну участь у вчинення злочинів, а саме на виконання вказівок організатора ОСОБА_7 на постійній основі підшукував військовозобов`язаних осіб, які виявили бажання ухилитись від мобілізації та виїхати за межі кордону України, отримував від останніх неправомірну вигоду та передав її організатору злочинної групи ОСОБА_7 .

Організована злочинна група на чолі з організатором злочинної групи ОСОБА_7 , виконавцями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вчинила злочин за наступних обставин.

16.08.2023 виконавець організованої групи ОСОБА_9 , підшукав військовозобов`язаного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який виявив бажання ухилитись від мобілізації та виїхати за кордон України, в обідній час прибув до місця проживання організатора злочинної групи ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся з останнім біля під`їзду вказаного будинку повідомив ОСОБА_7 що знайшов ОСОБА_10 , який погодився надати неправомірну вигоду за виїзд за кордон України. В ході бесіди ОСОБА_7 висунув вимогу перед ОСОБА_11 , що за вирішення вказаного питання останній має надати неправомірну вигоду в розмірі 4000 (чотирьох) тисяч доларі США ОСОБА_7 , який в подальшому вплине на членів військово-лікарської комісії та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та організує йому законний дозвіл на виїзд за кордон.

18.08.2023 ОСОБА_9 на виконання розробленого плану ОСОБА_7 , близько 16 год. 00 хв. зустрівся з останнім біля будинку його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та на вимогу ОСОБА_7 висунуту останнім 16.08.2023, передав ОСОБА_7 першу частину неправомірної вигоди в сумі 2000 тисячі доларів США за вирішення питання щодо видачі дозволу на виїзд за межі кордону України ОСОБА_10

23.08.2023 на виконання розробленого плану злочинної групи лікар-травматолог Комунального некомерційного підприємства «Вінницької міської клінічної лікарні № 1» ОСОБА_4 після проведення огляду ОСОБА_10 останній перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 96, вніс недостовірні відомості до консультативного висновку травматолога, а саме поставив ОСОБА_10 неіснуючий діагноз - збільшений променево-запясний суглоб, відчуття терпкості 1-3 пальців лівої кості руки, функція захвату та утримання порушена.

01.09.2023 на виконання розробленого плану злочинної групи, член військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 - лікар-хірург ОСОБА_8 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_3 , підтвердив неіснуючий діагноз ОСОБА_10 та вніс недостовірні відомості до картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_10 та видав за своїм підписом висновок лікаря щодо непридатності до військової служби останнього.

В подальшому, на підставі виданих документів членами організованої групи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які внесли недостовірні відомості до медичних документів ОСОБА_10 щодо наявності неіснуючого діагнозу у останнього та його непридатності до військової служби, за підписом голови військово-лікарської комісії видано довідку щодо тимчасової непридатності на 2 місяці ОСОБА_10 до військової служби.

04.09.2023 організатор організованої групи, ОСОБА_7 продовжуючи свою протиправну діяльність, самостійно у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримав наручно в приміщенні військо-лікарської комісії довідку тимчасової непридатності ОСОБА_12 до військової служби, яку у невстановлений спосіб, передав службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стала підставою для подальшого підготовлення, підписання, скріплення мокрою печаткою дозволу на виїзд за межі кордону України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_7 13.07.2023 отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США за вирішення питання щодо не вручення повісток не з`явлення до військкомату та не подачу як розшукуваних осіб військовозобов`язаного ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме грошові кошти, отримані в якості неправомірної вигоди, в т.ч. купюри доларів США із номіналом по 100 (сто) доларів США, кожна, за наступними серіями та номерами: HB28038688IB2, HE28325337AE5, КК82627985АK11, BI20861315AI9, CB35295384DB2, FK55634385BK11, KK94769917BK11, AB70141909QB2, HE50002143AE5, HD34563147AD4, HF46127342CF6, KB92860121EB2, HB63728921QB2, HK19096005DK11, KJ08403179AJ10.

18.08.2023 ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США в т.ч. купюри доларів США із номіналом по 100 (сто) доларів США, кожна, за наступними серіями та номерами: KB22873223G, FF26704645B, DF85740319A, DF58546091A, FF30595343B, FC20481530A, DL35268810A, FK70419927A, CK32526766A, FE35406011A, FL16579597A, FJ55509979A, FG25268954A, FK22564089B, CB22485660B, DB53821279B, FF41597125A, KA62444676A, KD92152139A, КВ48737132E за вирішення питання щодо ухилення військовозобов`язаного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від мобілізації, організацію його переправлення через державних кордон України шляхом видачі відповідних дозвільних документів без законних на те підстав та визнання його військово-лікарською комісіє тимчасово на 2 місяці непридатним до військової служби, що слугуватиме законному виїзду останнього закордон.

Отже, проведеними заходами встановлено, що в ході організації переправлення військовозобов`язаних осіб закордон, отримана організатором ОЗГ ОСОБА_7 неправомірна вигода розподіляється між наступними фігурантами кримінального провадження: головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 , лікарем- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та лікарем-травматологом КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1» ОСОБА_4 .

26.09.2023 ОСОБА_7 перебуваючи біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , отримав неправомірну вигоду в сумі 2000 тисячі доларів США купюрами по 100 (сто) доларів США, кожна, за наступними серіями та номерами: PF69628669I, PF69628666I, PF69628665I, PE70625734C, PE01928622, PK43264886B, PK43264801B, LJ20339966A, LL40115613A, LF14276709K, LA05866017A, LF81501643B, PB64728164D, PB38766868M, PB38766867M, PB38766863M, MB78653718Q, PH52248226A, LF78832204B, LG05511801C, якого в подальшому затримано слідчим в порядку ст. 208 КПК України та оголошено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України.

26.09.2023 слідчим ОСОБА_6 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області № 127/29615 від 25.09.2023 вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , предмет неправомірної вигоди, а саме: грошові кошти в сумі 2000 тисячі доларів США купюрами по 100 (сто) доларів США, кожна, за наступними серіями та номерами: PF69628669I, PF69628666I, PF69628665I, PE70625734C, PE01928622, PK43264886B, PK43264801B, LJ20339966A, LL40115613A, LF14276709K, LA05866017A, LF81501643B, PB64728164D, PB38766868M, PB38766867M, PB38766863M, MB78653718Q, PH52248226A, LF78832204B, LG05511801C, 15 купюр по 100 доларів в сумі 1500 доларів США, 6 купюр номіналом по 100 Євро в сумі 600 Євро, 16 купюр номіналом по 500 грн., 45 купюр номіналом по 200 грн. на загальну суму 17000 тисяч грн., мобільний телефон марки iPhone 11 червоного кольору з IMEI: НОМЕР_1 з сімкарткою з номером НОМЕР_2 , копію довідки військо-лікарської комісії № 120/1703 від 04.09.2023 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 від 24.02.2023, довідку № 1581 від 24.02.2023 ОСОБА_7 , повістку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , виписка із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 н/х 25735 від 11.08.2023, виписка із медичної картки ОСОБА_7 , які вилучено та поміщено до сейф пакетів ДБР № S 2000210, № S2000209, № В1006836.

26.09.2023 проведено обшук у адміністративній будівлі ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого вилучено оригінал довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_10 про обмежену придатність до військової служби, в яку лікарями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 внесено неіснуючі діагнози останнього.

26 вересня 2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчиненого з крикливих мотивів, організованою групою.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000097 від 15.05.2023; протоколів допитів свідків; протоколів; протоколів огляду та вручення грошових коштів; протоколів обшуку; повідомлення про підозру від 26.09.2023, інших матеріалів кримінального правопорушення та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та місце проживання, одружений.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Що стосується необхідності визначення підозрюваному застави та її розміру слідчий суддя враховує наступне.

Обґрунтовуючи клопотання, в частині визначення застави в сумі 1000000,00 грн., слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні зазначали, що згідно оперативних даних майновий стан ОСОБА_4 у 2022-2023 роках значно покращився, останній за місцем проживання переховував досить значну суму коштів, придбав досить коштовний новий автомобіль, а тому, на їх думку, саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначено вище та встановлено судом, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

За правилами встановленими частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що вищевказаний перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Отже, оскільки кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000097 від 15.05.2023, не містить відомостей, щодо наявності обставин зазначених у пунктах 1-5 частини четвертої статті 183 КПК України, в даному випадку слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави.

Вирішуючи питання розміру застави слідчий суддя враховуючи положення статті 65 Конституції України, вимоги статей 2, 182, 183 КПК України, статей 12, 332 КК України, дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному застави в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200,00 грн., з огляду на таке.

Диспозицією статті 332 КК України передбачено настання кримінальної відповідальності за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Частиною другою та третьою статті 332 КК України врегульовано випадки настання кримінальної відповідальності за:

- ті самі дії, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища;

- дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Зокрема, частиною третьою статті 332 КК України, яка інкримінується підозрюваному, визначено, що дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, - караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

За правилами встановленими частинами третьою-шостою статті 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Отже, злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 кваліфікується як тяжкий злочин.

Однак, детально проаналізувавши зміст повідомленої ОСОБА_4 підозри слід зазначити наступне.

ОСОБА_4 та інші, у складі організованої групи, підозрюється у тому, що ним вносилися недостовірні відомості до медичних документів осіб, щодо наявності неіснуючого діагнозу та їх непридатності до військової службу, з метою ухилення від призову та/або мобілізації та створення передумов для можливості перетину цими особами державного кордону України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Загальновідомим є те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який до триває до цього часу.

В той час, коли Українські захисники та захисниці, Збройні Сили України та добровольці стали на захист незалежності нашої держави і гідно боронять Україну, інша частина «діячів», з метою власного збагачення, створюють або ж приймають участь у створенні передумов для ухилення осіб від мобілізації та можливості залишення території України, що є вкрай небезпечним явищем, коли країна перебуває в умовах війни.

Таким чином, злочин, передбачений частиною третьою статті 332 КК України, який вчинений у період дії воєнного стану, безумовно, за своєю суспільною небезпекою та можливими наслідками, слід відносити до особливо тяжких злочинів.

Пунктом 2 та 3 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено що розмір застави визначається у таких межах:

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як уже зазначалося, відповідно до третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК)

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

На думку слідчого судді вчинення організованою групою або з корисливих мотивів злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наслідком якого є ухилення осіб від виконання обов`язку захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України в період дії воєнного стану, слід кваліфікувати як виключний випадок, коли застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час, на думку слідчого судді, наявність на праві власності майна та фінансовий стан підозрюваного не є виключним випадком, в розумінні статті 182 КПК України, а тому посилання прокурора, в цій частині, є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, оскільки застава - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 17:38 год. 24 листопада 2023 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 24 листопада 2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200,00 грн. (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_16 чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному провадженні, іншими особами, в тому числі з іншими підозрюваними, з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя