Справа №621/567/23
Провадження №1-кп/621/123/24
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за відсутності потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000004 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Уфа РФ, є громадянином України, має вищу освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , раніше в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану та повторно, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану та повторно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинувачених зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та у свою чергу захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилався на відсутність ризиків передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та у свою чергу адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід - домашній арешт в певний період часу. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора посилались на відсутність ризиківЮ передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора, крім того, просили врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_9 має тяжке захворювання та потребує постійного лікування.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З метою забезпечення виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30 серпня 2023 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 13.11.2023 апеляційні скарги прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задоволено частково, вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 січня 2024 року, включно.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (пункт 79 рішення ЄСП у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року).

Право на справедливий суд у розумінні положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), то зазначеною нормою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄС у справі "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄС у справі "Веренцов проти України" - пункт 86, "Яллох проти Німеччини").

У справі "Корнєв і Карпенко проти України" (пункт 54 Рішення від 21.10.2010 року) Європейський Суд визначив, що пункти 1 і 3(d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило, вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. З цього рішення вбачається, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.

Наведені положення Конвенції та практики Європейського Суду, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються при розгляді справ як джерело права.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час судового розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику визначеного пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас доказів переховування обвинувачених від суду прокурором не надано, а посилання на ризик, визначений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України є лише припущенням сторони обвинувачення.

Також прокурором не наведено нових ризиків, існування яких є обов`язковим для продовження строку тримання під вартою, а тому відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, а тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на розсуд суду, не вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_5 раніше в силу статті 89 КК України раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, а тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, на розсуд суду, не вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також судом враховано, що ОСОБА_5 страждає на інфекційне захворювання - туберкульоз, у зв`язку із чим потребує лікування, а ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд вважає за доцільне змінити запобіжний захід, обраний відносно обвинувачених ОСОБА_4 та Майбороди із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати своє житло у період з 20 години до 07 години наступного дня, з покладенням на них обов`язків, передбачених статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме прибувати до Зміївського районного суду Харківської області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області за кожною вимогою, що на розсуд суду, є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та забезпечення належного виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, таким чином задовольнивши клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

У задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 177,178, 194,331, 350 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

2. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

3. Застосований у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" змінити на домашній арешт.

4. Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 у період 20 години до 07 години наступного дня.

5. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області за кожною вимогою чи повідомляти про неможливість прибуття.

6.Застосований у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" змінити на домашній арешт.

7. Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 у період 20 години до 07 години наступного дня.

8. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області за кожною вимогою чи повідомляти про неможливість прибуття.

9. Звільнити обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з - під варти негайно в залі суду.

10. Виконання ухвали покласти на відділ поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

11. Строк дії ухвали встановити до 04 березня 2024, включно.

12. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: