Справа № 462/931/24
провадження 1-кс/462/353/24
У Х В А Л А

15 лютого 2024 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 шляхом заборони її відчуження.

Свої вимоги мотивує тим, що СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ Національної поліції України у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002088 від 08 серпня 2019 року, за фактами звернень громадян щодо незаконного заволодіння (замахів на заволодіння) належного їм майна, тобто за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.358, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.

07.08.2019 року надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_5 , про те що невідомою йому особою шляхом обману отримано від нього підписи на документах, які стосуються продажу належної йому на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Заявником також повідомлено, що невідома йому особа жіночої статі заволоділа правовстановлюючими документами на квартиру.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, працівниками Департаменту карного розшуку Національної поліції України встановлено факти заволодінь майном громадян шляхом фіктивного визнання родинних відносин та використання підроблених документів.

Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.01.2019 року нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 , внесла до Реєстру відомості про РНОНМ: 101 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого власником нерухомості являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Підстава реєстрації права власності: свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 3-153, виданий 25.01.2019 року видавник: П`ята Львівська державна нотаріальна контора (спадкова справа 305/2018, спадкодавець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06.12.2018 року ОСОБА_8 визнана рідною сестрою матері ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженка міста Саратов, РФ проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

30.06.2021 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .

13.06.2023 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, що належить ОСОБА_4 .

Проте під час скасування арешту на квартиру АДРЕСА_6 не були відомі наступні факти, а саме те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 народились відповідно 30 травня 1935 року та 21 лютого 1936 року, у різних регіонах Російської Федерації, мають різних батьків. Даний факт виключає наявність родинних зв`язків між ОСОБА_8 з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , що свідчить про надання неправдивих показів ОСОБА_7 у судовому засіданні. Зокрема згідно наданої інформації ГУ ДМС у Львівській області, батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 являються: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а батьками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 : ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які підтвердили, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були рідними сестрами, таким чином надавши неправдиві свідчення у суді.

Окрім цього, 28.09.2021 року постановою Львівського апеляційного суду у справі № 447/2610/18 - рішення Миколаївського районного суду Львівської області скасовано.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.01.2019 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_16 посвідчила договір купівлі продажу квартири, серія та номер: 169, виданий 29.01.2019 року згідно якого ОСОБА_7 продав ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 квартиру АДРЕСА_6 .

09.02.2024 року приміщення квартири АДРЕСА_6 , визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженні № 0002088 від 07.08.2019 року.

Необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_6 виникла також потребами забезпечення проведення досудового розслідування з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, унеможливленням подальшого відчуження такого майна третім особам, його переобладнання чи знищення, а також захисту прав потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Квартира АДРЕСА_6 є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки саме з метою отримання права на таке майно існують обґрунтовані підстави вважати, вчинено шахрайські дії, що є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна ОСОБА_4 , оскільки, беручи до уваги, що предметом злочинних посягання є вказане майно, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши доводи прокурора, яка підтримала клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002088, внесеного 08.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України по факту фактами звернень громадян щодо незаконного заволодіння (замахів на заволодіння) належного їм майна.

Під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, працівниками Департаменту карного розшуку Національної поліції України встановлено факти заволодінь майном громадян шляхом фіктивного визнання родинних відносин та використання підроблених документів.

Зокрема, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.01.2019 року нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 внесла до Реєстру відомості про РНОНМ: 101 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з яким власником нерухомості став ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Підстава реєстрації права власності: свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 3-153, виданий 25.01.2019 року видавник: П`ята Львівська державна нотаріальна контора (спадкова справа 305/2018, спадкодавець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06.12.2018 року у справі № 447/2610/18 за заявою ОСОБА_7 , заінтересована особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин ухвалено: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були рідними сестрами.

З мотивувальної частини вказаного судового рішення вбачається, що у судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які підтвердили що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були рідними сестрами, таким чином надавши неправдиві свідчення у суді.

28.09.2021 року постановою Львівського апеляційного суду у справі № 447/2610/18 постановлено: апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково; рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 грудня 2018 року скасувати; заяву ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

З мотивувальної частини вказаної постанови апеляційного суду вбачається, що апелянт Львівська міська рада заявляє свої права на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_8 , не визнаючи прав заявника, а відтак існує конфлікт інтересів заявника та апелянта, як заінтересованої особи, внаслідок заперечення ним проти задоволення заяви заявника, а тому наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження. З огляду на наведене, Львівським апеляційним судом рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06.12.2018 року було скасовано.

Крім цього, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002088 було з`ясовано, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 народились відповідно 30 травня 1935 року та 21 лютого 1936 року, у різних регіонах Російської Федерації, мають різних батьків. Даний факт виключає наявність родинних зв`язків між ОСОБА_8 з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 що свідчить про надання неправдивих показів ОСОБА_7 у судовому засіданні. Зокрема згідно наданої інформації ГУ ДМС у Львівській області, батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 являються: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а батьками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 : ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Шахрайство це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Верховний Суд у постановах від 7 лютого 2019 року у справі № 489/4597/14-к та від 18 вересня 2018 року у справі № 760/12094/13-к виклав правові позиції щодо кримінальних проваджень, у яких спосіб обману та заволодіння майном не є типовим, що не виключає злочинності цього діяння, яке прямо передбачене у кримінальному законі. Так, розглядаючи також «нетипову» справу про вчинення шахрайства, Верховний Суд України у своїй постанові від 24 листопада 2016 року висловив правову позицію що «до суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства. Оскільки ст. 190 КК не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались».

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи вчинили дії на заволодіння квартирою АДРЕСА_6 у шахрайський спосіб.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що 29.01.2019 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_16 посвідчила договір купівлі продажу квартири, серія та номер: 169, згідно з яким ОСОБА_7 продав ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 квартиру АДРЕСА_6 . Таким чином, вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_4 .

09.02.2024 року постановою старшого слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_6 визнано речовими доказом у кримінальному провадженні № 0002088.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди правам та інтересам територіальної громади м. Львова.

За таких обставин, враховуючи, правовий статус нерухомого майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що достовірно з`ясовано, що мали місце дії невстановлених на даний час досудовим слідством осіб на заволодіння квартирою АДРЕСА_6 у шахрайський спосіб., слідчий суддя приходить до висновку, що доводи прокурора ОСОБА_3 про вжиття в повній мірі заходів для забезпечення збереження майна є обґрунтованими та такими, що відповідають завданням кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власника квартири ОСОБА_4 , наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги. На думку слідчого судді, арешт нерухомого майна не матиме негативних наслідків для третіх осіб, оскільки ОСОБА_4 є одноосібним власником вказаного майна, а арешт майна ніяким чином не забороняє останній та членам її сім`ї користуватися та володіти вказаною квартирою, зокрема, і для постійного проживання у такій.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , із забороною відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.