печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

11.09.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002215 від 02.11.2021 за ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 4 ст. 190 КК України.

11 серпня 2023 року слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено мобільний телефону Iphone 13 Pro Max, серверне обладнання HIKVISION та свіч MERLION, грошові кошти 255 400 грн., 10 883 доларів США, 6 890 Євро, 4700 молдовський ліїв, 25 леїв румунських та банківську картку № НОМЕР_1 .

Обшук проводився за участю та в присутності ОСОБА_4 , яка під час проведення обшуку та вилучення вищевказаних грошових коштів, неодноразово повідомляла, що вилучені грошові кошти є її власними коштами, які були їй подаровані на підставі договору дарування грошових коштів від 20.11.2021.

Крім того, вилучений мобільний телефон належить ОСОБА_4 , під час проведення обшуку телефон був оглянутий працівниками поліції та нічого що стосується кримінального провадження виявлено не було.

ОСОБА_4 ніякого відношення до даного кримінального провадження не має.

ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ухвали про проведення обшуку від 27.07.2023 слідчим суддею не було надано дозвіл на вилучення саме, цих грошових коштів, які здобуті законним шляхом, а було надано дозвіл на вилучення грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Арешт на вилучені грошові кошти та майно на даний час не накладено, клопотань до суду про арешт такого майна не надходило.

Вищевказане майно було вилучено 11.08.2023, безпідставне утримання майна позбавляє ОСОБА_4 права розпорядження власним майном, що грубо порушує її права, як власника.

На адресу ГСУ НП України 28.08.2023 було направлено клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, проте на даний час жодної відповіді так і не отримано.

Також, клопотання про повернення тимчасово вилученого майна 28.08.2023 було направлено до Офісу Генерального прокурора, однак на даний час так і не отримано жодної відповіді за результатом розгляду.

Відповідно до ухвали про проведення обшуку від 27.07.2023 слідчим суддею не було надано дозвіл на вилучення саме, цих грошових коштів, які здобуті законним шляхом та мобільного телефону, який не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а було надано дозвіл на вилучення грошових коштів, банківських карток здобутих злочинним шляхом та мобільних телефонів, комп`ютерної техніки на яких містяться відомості, які мають значення для кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді від 27.07.2023 у справі 757/32041/23 не визначено індивідуальних ознак речей, які орган досудового розслідування вправі вилучати за результатом обшуку.

У даному кримінальному провадженні арешт на вилучене майно не накладено, клопотань до суду про арешт такого майна не надходило та слідчим суддею не було винесено ухвалу про арешт майна.

06.09.2023 на адвокатський запит отримано відповідь від Печерського районного суду м. Києва, що до суду не надходило клопотань органу досудового розслідування про арешт майна, що належить ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0002215.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяв, заперечень, клопотань до суду не надходило.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002215 від 02.11.2021 за ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 4 ст. 190 КК України.

11 серпня 2023 року слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено мобільний телефону Iphone 13 Pro Max, серверне обладнання HIKVISION та свіч MERLION, грошові кошти 255 400 грн., 10 883 доларів США, 6 890 Євро, 4700 молдовський ліїв, 25 леїв румунських та банківську картку № НОМЕР_1 .

Обшук проводився за участю та в присутності ОСОБА_4 , яка під час проведення обшуку та вилучення вищевказаних грошових коштів, неодноразово повідомляла, що вилучені грошові кошти є її власними коштами, які були їй подаровані на підставі договору дарування грошових коштів від 20.11.2021.

Крім того, вилучений мобільний телефон належить ОСОБА_4 , під час проведення обшуку телефон був оглянутий працівниками поліції та нічого що стосується кримінального провадження виявлено не було.

ОСОБА_4 ніякого відношення до даного кримінального провадження не має.

ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ухвали про проведення обшуку від 27.07.2023 слідчим суддею не було надано дозвіл на вилучення саме, цих грошових коштів, які здобуті законним шляхом, а було надано дозвіл на вилучення грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Незважаючи на те, що ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення майна, що відповідає зазначеним у ній певним критеріям, це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Однак, орган досудового розслідування із відповідним клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно до суду не звертався, що підтверджується листом Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, у відповідь на адвокатський запит від 05.09.2023.

Стаття 167 КПК України, встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 11.08.2023 слідчими групи слідчих проведено обшук у порядку ст. 234 КПК України.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Проте, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно під час обшуків має відношення до кримінального провадження.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 11.08.2023, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, накладено у передбаченому законом порядку не було.

Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021 не надано, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021, повернути ОСОБА_4 вилучені під час обшуку 11.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , майно відповідно до протоколу обшуку від 11.08.2023, а саме: мобільний телефону Iphone 13 Pro Max, серверне обладнання HIKVISION та свіч MERLION, грошові кошти 255 400 грн, 10 883 доларів США, 6 890 Євро, 4 700 молдовський ліїв, 25 леїв румунських та банківську картку № НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1