Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/515/24
Провадження № 1-кс/723/1160/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 332 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця м. Редеуць Румунія, жителя АДРЕСА_1 повіт Сучава Румунія, румуна по національності, громадянина Румунії. Зі слів одружений, дружина хвора на психічне захворювання, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює диспетчером місцевої муніципальної поліції, раніше не судимий, -

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_7 (надалі по тексту слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (надалі по тексту - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000065 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , достовірно знаючи що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, маючи злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України вступив у попередню злочинну змову з невстановленими особами, які заздалегідь підшукали громадянина України ОСОБА_8 , якому достеменно було відомо про обмеження щодо виїзду з України та який бажав незаконно перетнути державний кордон України.

В подальшому 06.02.2024 року біля 16 години ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_8 неподалік від Чернівецького автовокзалу що по вул. Головній, 219, звідки на власному автомобілі марки «Volkswagen» моделі «passat В6» номерний знак НОМЕР_1 іноземної реєстрації, доставив його до МПП «Красноїльськ-Вікову де Сус», де під час проходження паспортного контролю надав працівнику прикордонної служби два паспорти громадян Румунії, однак працівниками прикордонної служби було встановлено невідповідність особи громадянина України ОСОБА_8 із наданими документами та протиправна діяльність підозрюваного була припинена.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.332 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, клопотання не визнав мотивуючи своє невизнання тим, що доказів його винуватості не знайдено. Він мирно заїхав на територію України за покупками продуктів харчування і коли йому запропонували взятии із собою в якості пасажира громадянина України він погодився так як не знав що перевезення пасажирів в Україні є незаконним. Він чув, що в Україні оголошено воєнний стан але про заборону чоловікам виїжджати за межі України йому відомо не було. Зазначивши, що його дружина хворіє на психічне захворювання, а він також хворіє діабетом та сердечними недугами просив відпустити його до дому. Грошей на заставу він не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив клопотання посилаючись на відсутність ризиків та просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити:

- чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 06 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим номером 0000065 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 332 КК України.

07 лютого 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Встановлюючи обґрунтованість підозри, слідчому судді не обов`язково аналізувати докази які підтверджують цю підозру, оскільки виходячи із п. 175 рішення від 21.04.2011 року, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини вважає, що мають існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що злочин було вчинено тобто що саме ОСОБА_4 , міг вчинити вказане правопорушення.

Виходячи із наданих суду матеріалів досудового розслідування, а саме повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, яким начальник прикордонного оперативно-розшукового відділу повідомив начальника ВП № 1 (м.Сторожинець) про вчинення ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 спроби незаконного переправлення особи через Державний кордон України, протоколу огляду місця події, протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 07.02.2024 року згідно якого останній визнав, що він бажав незаконно покинути територію України, а підозрюваний сприяв йому в цьому, забрав згідно попередньої домовленості від автовокзалу в м. Чернівці, відвіз до пункту пропуску та давав вказівки з приводу проходження контролю та з приводу поведінки під час проходження цього контролю і відповідей прикордонникам, протоколів допиту прикордонників як свідків, слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_4 підозру від 07.02.2024 року, у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність двох ризиків передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду і незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні і інших співучасників

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості у підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати незаконний вплив на свідка ОСОБА_8 та інших співучасників в цьому провадженні є обгрунтованим, оскільки підозрюваний із вказаним свідком, його місцем проживання знайомий і підозрюваний вже вчинював вплив на свідка, оскільки давав безумовні вказівки щодо незаконного перетину державного кордону України і свідок виконував їх без заперечень. Із іншими співучасниками, які наразі залишились невідомими органами досудового розслідування він також знайомий і може незаконно на них впливати з метою зміни показань чи давання показань які б призвели до уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слідчий суддя не погоджується із твердженням прокурора про можливість впливу на свідків, які є працівниками НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, оскільки вказані свідки є службовими особами і виявляли вказаний злочин та не піддавалися на можливий вплив на них з боку підозрюваного.

Підтверджено, на думку суду також і ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, виходячи з того, що ОСОБА_4 при обґрунтованості підозри винуватість не визнає, проживає за межами України, є громадянином Румунії і при застосуванні до нього іншого запобіжного заходу, а так само при незастосуванні запобіжного заходу взагалі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду за межами України без будь-яких негайних наслідків для себе, оскільки в такому випадку буде необхідність в довготривалому впливі на підозрюваного за допомогою норм Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року.

При цьому слідчий суддя враховує, що вказані обставини є релевантними до санкції ст. 332 ч.2 КК України тобто до міри покарання яка загрожує ОСОБА_4 у випадку визнання його винуватим за вказаною статтею Кримінального кодексу України.

Виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження всіх зазначених в клопотанні ризиків, ніяким чином не впливає на існування інших ризиків та на результат розгляду клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зазначаючи про підтверджені в суді ризики та навівши в суді підстави щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор довів, що застосування інших, м`якших запобіжних заходів до підозрюваного є неможливим оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти підтвердженим ризикам.

Виходячи з обставин вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а саме наявність прямого умислу на сприяння незаконному переправленню осіб за межі держави під час дії в Україні воєнного стану а також на наявність двох підтверджених ризиків, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Визначення саме такого запобіжного заходу обумовлюється крім зазначених в цій ухвалі підстав також і обставинами вчинення злочину в умовах воєнного часу, коли всі зусилля країни направлені на недопущення агресивної окупації території України та на повну перемогу над загарбниками.

При цьому, слідчий суддя вважає неможливим врахування суспільної репутації підозрюваного, яка могла би вплинути на визначення можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на те, що доказів такої репутації ні прокурором ні стороною захисту суду не надано, а використання обставин повідомлених підозрюваним і захисником, слідчий суддя вважає неможливим так як такі обставини є сумнівними і неперевіреними. До того ж запобіжний захід обирається не на постійно, а тимчасово.

Виходячи з цього, а також з огляду на безпосередній об`єкт та суб`єктивну сторону злочину передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності і недоторканості її кордонів та прямий умисел на порушення недоторканості кордону України особами яких переправляють через державний кордон, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, є неможливим.

При цьому враховується, що сприяння в переправленні через державний кордон України планувалася за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим суд враховує, що згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті, яка не заперечує визначення розміру застави для злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

Зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, про які він повідомив без підтвердження доказами, його особу та ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 певні обов`язки.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя, враховуючи наявні ризики та роль підозрюваного у вчиненні цього злочину вважає, що таким розміром має бути 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-184, 194-197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Румунії, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 обраховувати з моменту його затримання, а саме з 03 години 06 хвилин, 07 лютого 2024 року.

Розмір застави визначити у межах 60 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 181680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесіт) гривень, які можуть бути внесені як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ підозрюваного)

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою останніми періодичністю, не відлучатися із місця свого проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною слідчим чи прокурором.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Іван ЯКІВЧИК