У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 рокуСправа № 634/981/23 Провадження № 1-кп/634/38/24

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001046 від 12 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 301-1 КК України,-

встановив:

У провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0001046 від 12 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 301-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може після вчинення злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та неповнолітніх потерпілих, шляхом погроз, умовлянь, пропозицій, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може продовжити кримінальне правопорушення. Зазначив, що у матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виті тримання під вартою,.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що прокурором у своєму клопотанні копіює ризики з попереднього клопотання, без надання оцінки існуючим ризикам а також не зазначив чи з`явилися нові ризики. Враховуючи, що інкримінуючі обвинуваченому злочини вчинені у жовтні 2023 року та за цей час він місце проживання не змінював, від органів досудового розслідування не ухилявся, тому відсутній ризик переховування від суду. Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих прокурор не обґрунтував можливість такого впливу на останніх. Крім того, зазначила, що всі докази знаходяться у прокурора, тому обвинувачений не може вплинути на них. З урахуванням викладеного просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що 21 липня 2023 року слідчим суддею Красноградського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2023 року. Визначено ОСОБА_8 суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 грн.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.12.2023 року в підготовчому судовому засіданні запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжено до 11 лютого 2024 року. Також продовжено стосовно ОСОБА_8 заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 11 лютого 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилається на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, як вони сформульовані стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який хоча і має зареєстроване місце проживання, але жодних осіб на своєму утриманні не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні та родинні зв`язки, ніде не працевлаштований та не навчається, раніше не судимий, однак, наразі обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, суд вважає, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його виним, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Також суд вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих, які є неповнолітніми у кримінальному провадженні та які на даний час судом не допитані, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочатий.

Одночасно з цим, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведений ризик продовжувати дане кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки жодних доказів наявності вказаного ризику, на даному етапі кримінального провадження, суду не надано.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 доведені прокурором та продовжують існувати. Існування вказаних ризиків виправдовує тримання особи під вартою, а також свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Крім того, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а саме вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а також виготовлення, розповсюдження, збут дитячої порнографії, безумовно мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд вважає за неможливе обрання ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, з метою недопущення погіршення стану обвинуваченого ОСОБА_8 , суд продовжує суму застави, в раніше визначеному розмірі ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 21.07.2023 року та не вбачає підстав для зміни її розміру.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 04 квітня 2024 року.

Продовжити стосовно ОСОБА_8 суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402600 грн. (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя: