Справа № 138/3200/23
Провадження №:1-кс/138/816/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання старшого дізнавача СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із зазначеним клопотанням звернувся старший дізнавач СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Просить накласти арешт на вилучений 26.10.2023 у ході огляду місця події акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Дніпро М» моделі «МДШ-600», належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Дізнавач СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував, просив передати йому дриль-шуруповерт на відповідальне зберігання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є забезпечення можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення :

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що стягується з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій.

Отже, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може бути застосований з метою забезпечення збереження речових доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як передбачено ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами 2, 3 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Загальними підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і арешт майна, КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

17 жовтня 2023 року до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що ОСОБА_6 шахрайським способом, а саме шляхом зловживання довірою, 10.10.2023 близько 12 год. заволодів його дриль-шуруповертом марки «Дніпро-М» моделі «МДШ-600», після чого використав у власних цілях.

За даним фактом 18 жовтня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000428 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 10.10.2023 ОСОБА_6 шахрайським способом - шляхом зловживання довірою заволодів його дрилю - шуруповертом марки «Дніпро-М» моделі «МДШ-600» 220В чорно-жовтого кольору (потужність 600 Вт., джерело живлення - електромережа, максимальний діаметр патрона 10 мм, кількість обертів 750 об/хв.), який був придбаний у квітні 2021 році в одному із магазинів м. Вінниця у новому стані за грошові кошти у сумі 900 грн та перебував у справному та непошкодженому стані.

В подальшому 26.10.2023 ОСОБА_6 в ході огляду місця події добровільно видав дриль-шуруповерт марки «Дніпро-М» моделі «МДШ-600» с/н ZCT02 чорно-жовтого кольору, який він взяв у ОСОБА_5 10.10.2023 та 17.10.2023 здав у ломбард з метою отримання коштів, однак коли дізнався, що ОСОБА_5 написав заяву до поліції викупив дриль-шуруповерт.

Постановою дізнавача від 26 жовтня 2023 року дриль-шуруповерт марки «Дніпро- М» моделі «МДШ-600» чорно-жовтого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Необхідність накладення арешту на майно слідчий обґрунтовує тим, що дізнанням встановлено достатньо підстав вважати, що зазначений вище дриль-шуруповерт марки «Дніпро-М» моделі «МДШ-600», належить потерпілому ОСОБА_5 , є предметом даного проступку, його визнано речовим доказом у вказаному провадженні.

Таким, чином вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Також доведено, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та, відповідно, є речовим доказом у кримінальному провадженні, доля якого буде вирішуватися в порядку ст.100 КПК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що узгоджується з вимогами ст.170 КПК України, оскільки є потреба в збереженні цього речового доказу.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи викладене вище, а також розумність та співрозмірність обмеження права володіння майном завданням кримінального провадження, те, що досудове розслідування триває та дриль-шуруповерт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку задовольнити клопотання частково, накласти арешт на майно шляхом заборони розпорядження ним.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне попередити власника майна ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на дриль-шуруповерт марки «Дніпро-М» моделі «МДШ-600», власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, із забороною розпорядження ним.

Попередити власника майна ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору.

Копію ухвали надіслати фізичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1