УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001374 від 09.10.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, також був обізнаний із положеннями Розділу ІХ Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки.

07.10.2023, приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 ймовірно діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 спільно з ОСОБА_8 , діючи без попередньої змови групою осіб, в останніх виник словесний конфлікт з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Діючи умисно, з хуліганських мотивів та явною неповагою до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи прямий умисел та мету направлену на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

З метою доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_5 ймовірно в один із моментів стоячи навпроти ОСОБА_9 почав ноносити останньому хаотично множинні удари руками та ногами в область голови, де під час нанесення ударів змінював своє положення з ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 , тим самим завдавши останньому тілесні ушкодження, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку, травматичний САК, забій та садна м`яких тканин волосистої частини голови, периферичний поріз лицьового нерва зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

За вищевикладених обставин, 09.10.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.10.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 є діючим війсковослужбовцем, в період з 28.12.1016 року по 31.08.2018 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. ОСОБА_5 неодноразово нагороджений відзнаками, медалями та почесними знаками за досягнення під час проходження військової служби. Адвокат ОСОБА_4 також зазначив, що його підзахисний має на утриманні двох малолітніх дітей та позитивно характеризується за місцем його мешкання, що підтверджує наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, захисник підозрюваного у судовому засіданні заявив клопотання про взяття ОСОБА_5 на поруки, проте слідчим суддею було встановлено, що особа, яка виявила бажання взяти підозрюваного на поруки, на даний час відсутня в приміщенні суду, що унеможливлює розглянути дане клопотання в порядку, передбаченому ст. 180 КПК України, а тому таке клопотання захисника було відхилено.

Адвокат ОСОБА_4 просив застосувати відносно його підзахисного ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

-підозрюваний підтримав думку захисника.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.10.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.10.2023 року останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у наступних джерелах: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 ; довідкою МКЛ №11; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 26; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , протоколом впізнання особи за фотознімками з свідком ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 ; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 ; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 та іншими матеріалами в сукупності.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно продовження існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику, а саме у вигляді можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків та потерпілого в рамках кримінального провадження.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелює саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні також посилається на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання та прокурором в судовому засіданні не було доведено його обґрунтованість, зокрема стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано відомостей щодо того, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та/або того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряються обставини, що останній може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що ймовірне вчинення злочину підозрюваним було із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Водночас, слідчий суддя враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, встановлюються фактичні обставини ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій, оскільки тільки 09.10.2023 року ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення наразі не зібрано достатніх доказів, які б свідчили про належне обґрунтування кваліфікації ймовірних дій підозрюваного, а потерпілий перебуває у лікарні і досі не був допитаний в повному обсязі, детально щодо всіх обставин. На теперішній час також відсутнє судово-медичне підтвердження ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, зокрема відповідного висновку експерта щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, ймовірне завдання яких на теперішній час інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_5 . На думку слідчого судді, без вказаного висновку неможливо в повному обсязі вирішити питання щодо кваліфікації кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також зауважує, що як було встановлено в судовому засіданні, що у свою чергу підтверджується показами свідків, потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, що безумовно також слід перевірити, для подальшої кваліфікації ймовірних дій підозрюваного.

З урахуванням вищевикладеного та з огляду на фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 дій, з урахуванням того, що запобіжний захід тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відповідну міру запобіжного заходу, встановивши строк саме до 07.11.2023 року.

Наведений процесуальний строк дасть можливість з одного боку, переконатися у відповідній належній процесуальній поведінці підозрюваного ОСОБА_5 , а з іншого боку буде достатнім для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, проведення судово-медичної експертизи, яка є необхідною щодо вирішення питання тяжкості вчиненого правопорушення, перевірки всіх необхідних обставин, про які повідомляє як і потерпілий, так і підозрюваний.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001374 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 07.11.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1