Справа № 446/1056/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023 за №0000057 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янка-Бузька Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки с. Прибужани, Львівської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не працюючої, раніше судимої, востаннє 02.12.2021 Кам`янка-Бузьким районним судом за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді штрафу, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 18 лютого 2022 року, в обідню пору доби, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля банкомату, що за адресою вул. Шевченка, 19, м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, отримав від ОСОБА_6 банківську картку «Для виплат» АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації власнику, держателем якої є ОСОБА_7 .

Після чого, маючи раптово виниклий умисел спрямований на привласнення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою наживи, скориставшись тим, що банківську картонку отримав під приводом повернення власнику, в подальшому 18 лютого 2023 року в обідню пору доби, перебуваючи з м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, привласнив вказану банківську картку, утримуючи та не повертаючи ввірену йому картку у певний строк, яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, з метою подальшого використання такої картки шляхом розрахунку за товари.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та керуючись єдиним протиправним умислом, розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, який Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні та Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №753/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та Указу Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України №2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строком на 90 діб, перебуваючи в м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, маючи при собі платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_7 , маючи умисел на неодноразове незаконне вилучення чужого майна та маю чи спільну мету із самого початку, яка охоплювалась єдиним протиправним наміром на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період з 18 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року, з метою придбання товару для власного вживання, заволоділи грошовими коштами, які були на даній банківській картці без дозволу власника.

Так, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , протягом дня 18 лютого 2023 року, будучи обізнаними, що дана банківська карточка їм не належить, розраховувалися нею почергово в магазинах «Дельта», «Смак Тайм», «Ням-Ням», «М`яско і ковбаска», «Рукавичка», які розташовані в м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, придбавши товару на суму 599, 82 гривень.

Після чого, 19 лютого 2023 року впродовж дня, ОСОБА_5 діючи в групі осіб з ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, розрахувалися даною банківською карткою в магазинах «Підвал» та «Рукавичка», які знаходяться в м. Кам`янка- Бузька, Львівського району, Львівської області, придбавши товар на суму 411, 09 гривень, а придбаним товаром розпорядилися на власний розсуд.

У подальшому, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , протягом дня 20 лютого 2023 року, будучи обізнаними, що дана банківська карточка їм не належить, продовжуючи свою злочинну діяльність, розраховувалися нею почергово в магазинах «Продукти» та «Ням-Ням», що знаходяться в м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, придбавши товару на суму 115 гривень.

ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , своїми протиправними, умисними діями, завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1125,91грн. (одна тисяча сто двадцять п`ять гривень дев`яносто одна копійка).

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , щиро розкаявся і свою вину визнав повністю у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України. Зокрема пояснив, що дійсно 19.02.2023, перебуваючи біля банкомату, отримав від ОСОБА_6 банківську карту, яку мав повернути ОСОБА_7 , однак її не повернув, а разом з ОСОБА_4 пішли по магазинах, де купляли продукти та алкоголь, за які розраховувались вказаною карточкою, оскільки на ній не було встановлено пін-коду. Вказує, що витратили приблизно 1000 грн. Щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні щиро розкаялася і свою вину визнала повністю у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Пояснила, що дійсно 19.02.2023 вона з ОСОБА_5 були в гостях у ОСОБА_7 , який дав в користування ОСОБА_6 свою банківську картку, а той віддав її ОСОБА_5 . Коли вона вийшла з будинку на двір, побачила у ОСОБА_5 цю банківську картку, після чого сказала йому йдем купимо каву і хот-доги, що вони і зробили, розрахувавшись за товар банківською карточкою ОСОБА_7 , потративши приблизно 1000 грн. Після цього вона говорила ОСОБА_5 щоб повернув картку ОСОБА_7 , однак він сказав, що не потрібно. Згодом приїхала поліції, яка і знайшла у них банківську карточку ОСОБА_7 . Вказує, що вона розуміла, що вчиняє крадіжку. Щиро розкаялася у вчиненому, просила її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд кримінального провадження без його участі.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження дійшов до висновку про можливість розгляду справи за умов відсутності потерпілого ОСОБА_7 .

Оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

- за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, із повною загальною середньою освітою, розлучений, не працюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психолога не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. А відповідно до досудової доповіді органу пробації від 26.07.2023 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі і обмеження волі, та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який щиро розкаявся, його негативне ставлення до вчиненого, готовність понести заслужене покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та його перевиховання без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що за таких умов буде досягнута мета покарання і таке покарання зможе запобігти вчиненню ним в подальшому інших кримінальних правопорушень.

Допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченої, матеріали справи щодо речових доказів, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченої у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що вона раніше судима, востаннє 02.12.2021 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.1 ст.357 КК України до покарання у вигляді штрафу, що становить 850 грн., який був нею сплачений 05.04.2023, із повною загальною середньою освітою, неодруженої, не працюючої, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. А відповідно до досудової доповіді органу пробації від 26.07.2023 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно обрати в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення воліо скільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, яка щиро розкаялась, її негативне ставлення до вчиненого, готовність понести заслужене покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої та її перевиховання без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що за таких умов буде досягнута мета покарання і таке покарання зможе запобігти вчиненню нею в подальшому інших кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Фік ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького Львівського районного суду від 15.03.2023, а саме на банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , яка була вилучена під час огляду місця події 13.03.2023 в громадянки ОСОБА_4 - скасувати.

Речовий доказ: банківську картку «для виплат» АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 - згідно розписки від 17.03.2023 вважати повернутою за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено 16.10.2023.

Суддя ОСОБА_1