КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6890/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузьке, Криворізького р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і координації діяльності правоохоронних органів Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18.12.2023 включно.

Зобов`язано начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_6 , з метою встановлення можливості за станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» без надання спеціалізованої медичної допомоги.

Забезпечити поміщення ОСОБА_6 до профільного медичного закладу для надання належної медичної допомоги та лікування у відповідності до лікарського висновку щодо необхідності здійснення надання спеціалізованої медичної допомоги.

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі також просить, долучити до матеріалів апеляційного провадження та дослідити в судовому засіданні копії письмових відповідей лікарів: І. Сороки та ОСОБА_11 на адвокатські запити його захисника ОСОБА_12 , як докази необхідності отримання ним термінової спеціалізованої кваліфікованої медичної допомоги, потреби в сторонній допомозі та особливих умов перебування. Повторно дослідити матеріали клопотання сторони обвинувачення, оскільки вони не були досліджені в судовому засіданні 20.10.2023 р., а також матеріали, які були подані стороною захисту.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг, апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням при її постановленні вимог кримінального процесуального закону; невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, ігноруванням практики Європейського суду з прав людини.

Жодного з аргументів, які були викладені у письмових та усних запереченнях захисників, судом першої інстанції не викладено в судовому рішенні, не проаналізовано та не надано оцінку.

Апелянти вказують на необґрунтованість підозри, а також на те, що описані у повідомленні про підозру дії не можуть становити складу злочину, так як є законними, враховуючи повноваження ОСОБА_6 , як генерального директора ДП «Антонов», не враховано нормативне регулювання допуску на територію аеропортів та аеродромів України.

Також апелянти зазначають про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неврахування даних про підозрюваного,у відповідності до вимог ст. 178 КПК України.

Крім того апелянти зазначають, що за час утримання в Київському слідчому ізоляторі, тобто з 9 березня 2023 року, стан здоров`я ОСОБА_6 , критично погіршився, зокрема, за вказаний період він уже переніс три важких операції на серці, захворів на онкологічні захворювання та перебуває у умовах слідчого ізолятора із наявністю захворювань, які потребують негайного лікування в стаціонарних умовах спеціалізованих медичних установ, а також постійного екстреного реагування спеціалістів у разі погіршення стану здоров`я, що також неможливо забезпечити на належному рівні в умовах слідчого ізолятора. Це підтверджується виписками із указаних медичних закладів, де він проходив стаціонарне лікування, а також консультативних виписках, отриманих на адвокатський запит мого захисника від кваліфікованих спеціалістів з питань онкології (ОСОБА_11) та внутрішніх хвороб (ОСОБА_43).

Слідчою суддею не досліджено причини невиконання стороною обвинувачення судового рішення від 28.06.2023 року у справі № 761/22184/23 про необхідність вирішення питання про призначення та проведення судово-медичної експертизи стану мого здоров`я, тобто не враховано, що указане судове рішення не виконується уже більше чотирьох місяців.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000132 від 03.04.2022 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Офісом Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом виконувача обов`язків Президента України від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення в Україні часткової мобілізації.

Таким чином, з 17.03.2014 в Україні діє особливий період, яким, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є період функціонування національної економіки, органівдержавної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Державне підприємство «Антонов» (далі по тексту - ДП «Антонов») є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та переданим в управління ДК «Укроборонпром».

До складу ДП «Антонов» входить авіатранспортний підрозділ Державного підприємства «Антонов» (далі - АТП ДП «Антонов»), розташований в АДРЕСА_3. До складу АТП ДП «Антонов» входять: авіакомпанія АТП ДП ІНФОРМАЦІЯ_7.

Наказом ДК «Укроборонпром» № 64-К від 20.05.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду Генерального директора ДП «Антонов».

Обіймаючи посаду Генерального директора ДП «Антонов», ОСОБА_6 був службовою особою, оскільки, відповідно до п.п. 2.11, 2.13. укладеного ним з ДК «Укроборонпром» контракту № 10К/21 від 20.05.2021, він був наділений організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, зокрема мав право:

- діяти від імені Підприємства, представляти його інтереси у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- укладати від імені Підприємства договори з іншими підприємствами, установами та організаціями;

- видавати доручення;

- користуватися правом розпорядження майном та коштами Підприємства відповідно до законодавства України;

- за погодженням з Концерном затверджувати організаційну структуру і штатний розпис Підприємства, за погодженням з Концерном призначати та звільняти своїх заступників і головного бухгалтера Підприємства;

- призначати на посади та звільняти з посад працівників Підприємства; накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства України; в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Підприємства;

- вирішувати інші питання, віднесені законодавством України, Концерном, Статутом Підприємства і цим контрактом до компетенції Керівника;

Водночас, ДП «Антонов» органами державної влади віднесене до переліку об`єктів можливих терористичних посягань на території м. Києва та Київської області - об`єкт II категорії терористичної уразливості, а аеродром ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_3 має стратегічне значення для безпеки держави, відноситься до сектору критичної інфраструктури, є військовим об`єктом, та має військове значення.

Відповідно до статті 1 Закону України про «Національну гвардію України» - Національна гвардія України (далі по тексту - НГУ) є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до статті 12 Закону Національна гвардія України, відповідно до покладених на неї законом завдань та функцій, зобов`язана вживати заходів, спрямованих на запобігання, виявлення кримінальних правопорушень та розблоковувати та припиняти протиправні дії у разі захоплення важливих об`єктів або місцевості, що загрожує безпеці громадян і порушує нормальну діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

В ході досудового розслідування встановлено, що упродовж січня-лютого 2022 року підрозділи НГУ, як споживачі розвідувальних даних, були поінформовані щодо можливої ескалації військового конфлікту зі сторони російської федерації на території України, зокрема, 18.01.2022 на адресу Головного управління Національної гвардії України надіслано розпорядження Генерального штабу ЗС України №39/304/99/20 щодо організації заходів з посилення охорони та оборони окремих об`єктів, у тому числі аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_2 на АТП ДП «Антонов» в АДРЕСА_3 (далі - аеродром ІНФОРМАЦІЯ_7 або аеродром).

На підставі та на виконання вищевказаного розпорядження Головним управлінням НГУ до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ІНФОРМАЦІЯ_6 ), яка розташована в безпосередній близькості до аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » (далі - в/ч НОМЕР_1 НГУ), скероване розпорядження командувача НГУ (шифротелеграма №27/2/1/2-38дск-Е від 18.01.2022) щодо організації заходів з посилення охорони та ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

18.01.2022 на виконання вищевказаного Розпорядження перший заступник командира - начальник штабу в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_15 прибув за вказівкою командира частини в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_16 до АТП ДП «Антонов» (АДРЕСА_4) з метою налагодження взаємодії з керівництвом підприємства щодо організації охорони та оборони об`єкту.

Разом з тим, заступник директора АТП ДП «Антонов» з авіаційної безпеки ОСОБА_13 та т.в.о. заступника генерального директора (з авіаційно-транспортної та льотно-випробувальної діяльності) ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_17 , відмовили ОСОБА_15 у реалізації законних повноважень останнього, пославшись на відсутність офіційного звернення НГУ адресованого підприємству та висунули вимогу останньому підготувати офіційне звернення на АТП ДП «Антонов» про допуск військовослужбовців НГУ на територію підприємства.

Про вказані події ОСОБА_13 та ОСОБА_17 не пізніше 19.01.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб доповіли генеральному директору ДП «Антонов» ОСОБА_6 .

В свою чергу генеральний директор ДП «Антонов» ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності НГУ, усвідомлюючи законність та обов`язковість виконання вимог командування НГУ та Генштабу ЗСУ, проте не бажаючи розповсюдження їх повноважень на території очолюваного ним підприємства та розташування на ньому позицій військовослужбовців НГУ, розуміючи, що найближчим часом матиме місце повторна вимога військовослужбовців НГУ щодо їх допуску на територію аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_7, вирішив створити додаткові штучні перешкоди у реалізації військовослужбовцями НГУ своїх законних повноважень шляхом запровадження механізму розробки, підготовки та погодження спільного документу, а також визначення його наявності обов`язковою умовою для допуску військовослужбовців НГУ для виконання заходів з охорони та оборони аеродрому.

Про вказаний задум ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.01.2022, перебуваючи у невстановленому місті, у невстановлений спосіб проінформував своїх підлеглих ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , надавши вказівку останнім у вищеописаний спосіб створити штучні перешкоди законній діяльності НГУ, які б унеможливили організацію заходів необхідних для посилення охорони та оборони аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » та висунути вказану вимогу щодо розробки, підготовки та погодження спільного документу військовослужбовцям НГУ під час наступної зустрічі.

У свою чергу ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , усвідомлюючи законність та обов`язковість виконання вимог командування НГУ та Генштабу ЗСУ, діючи умисно, на виконання злочинного задуму ОСОБА_6 по перешкоджанню законній діяльності військовослужбовцям НГУ з метою недопущення розповсюдження їх повноважень на території АТП ДП «Антонов», погодились виконати злочинну вказівку ОСОБА_6 , тим самим вступивши з ним у попередню змову.

19.01.2022 командир в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_16 , розуміючи необхідність виконання вимог вищевказаних Розпоряджень НГУ та Генштабу ЗСУ та після доповіді ОСОБА_15 щодо незаконної відмови від ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 в організації заходів по охороні та обороні аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 », надав наказ підлеглим військовослужбовцям НГУ повторно прибути на вказане підприємство та налагодити взаємодію з адміністрацією АТП ДП «Антонов» на виконання законних вимог командування НГУ та Генштабу ЗСУ.

19.01.2022 після прибуття військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 НГУ до АТП ДП «Антонов», розташований у АДРЕСА_3, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , діючи умисно, на виконання вказівок ОСОБА_6 та за попередньою змовою з останнім, організували проведення наради із вказаними військовослужбовцями. Під час вказаної наради ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , намагаючись надати своїм злочинним діям вигляду законності, а насправді переслідуючи спільну злочинну мету - перешкоджання законній діяльності НГУ, висунули присутнім військовослужбовцям незаконні вимоги щодо необхідності підготовки спільного документу - «Спільного рішення командира в/ч НОМЕР_1 НГУ та адміністрації АЕ «Антонов» (ГОСТОМЕЛЬ) щодо організації здійснення охорони та оборони аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », (далі по тексту - «Спільне рішення») між в/ч НОМЕР_1 НГУ та адміністрацією АТП ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із зазначенням відомостей щодо кількості особового складу військової частини залучених до заходів з охорони та оборони об`єкту аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 », їх озброєння, розташування сил та засобів протиповітряної оборони з нанесенням на топографічну карту їх зображення.

В подальшому, у період з 19.01.2022 по 03.02.2022, військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 НГУ, вимушено, діючи на виконання вимоги, висунутої ОСОБА_6 через своїх підлеглих - ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , як обов`язкової умови для допуску військовослужбовців на територію аеродрому для виконання своїх законних повноважень, здійснювали підготовку «Спільного рішення», координуючи таку діяльність із ОСОБА_13 , якого ОСОБА_6 безпосередньо уповноважив на виконання цих дій. Під час розробки вказаного документу, у зазначений період часу, ОСОБА_13 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_6 та у співучасті з останнім, умисно затягував даний процес шляхом несвоєчасного надання інформації від ДП «Антонов», необхідної військовослужбовцям НГУ для підготовки «Спільного рішення», в частині, за яку відповідав, таким чином створюючи штучні перешкоди для підготовки документа.

Після цього, 03.02.2022 підготовлене військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 НГУ на виконання вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 «Спільне рішення» було передане для погодження та затвердження до АТП ДП «Антонов».

Наступного дня, 04.02.2022 ОСОБА_17 та ОСОБА_13 погодили вказане «Спільне рішення», але, продовжуючи діяти на виконання злочинного задуму ОСОБА_6 та у співучасті з останнім по створенню штучних перешкод законній діяльності НГУ з охорони та оборони аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 », відмовили у наданні доступу військовим до території АТП ДП «Антонов», мотивуючи це обов`язковістю затвердження «Спільного рішення» генеральним директором ДП «Антонов» ОСОБА_6 та наявністю офіційного звернення НГУ щодо перебування на території аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ.

У подальшому, у період з 04.02.2022 по 14.02.2022 ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , перебуваючи на території АТП ДП «Антонов», діючи на виконання злочинного задуму ОСОБА_6 та у співучасті з останнім, з метою перешкоджання законній діяльності НГУ, умисно не вчиняли будь-яких дій щодо затвердження «Спільного рішення» генеральним директором ОСОБА_6 , тим самим створювали штучні перешкоди організації заходів з охорони і оборони аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Лише 14.02.2022, після чергового звернення військовослужбовців НГУ до ОСОБА_13 щодо визначення стадії затвердження «Спільного рішення» останній, діючи умисно, на виконання злочинного задуму ОСОБА_6 та у співучасті з останнім, повідомив про неможливість передачі генеральному директору ДП «Антонов» ОСОБА_6 вищевказаного документу для затвердження у зв`язку із відсутністю на АТП ЛІТ «Антонов» підрозділу, який здійснює перевезення між підрозділами підприємстві кореспонденції, яка містить інформацію з обмеженим доступом, тим самим продовжуючи створювати штучні перешкоди для виконання Розпорядження щодо своєчасної організації НГУ заходів з охорони і ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Цього ж дня, військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 НГУ самостійно забезпечили передачу «Спільного рішення» та листа від 04.02.2022 №18/3/1-174 до ДП «Антонов», за адресою АДРЕСА_5 для затвердження генеральним директором ДП «Антонов» ОСОБА_6 та надання останнім дозволу щодо перебування на території аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Після цього, генеральний директор ДП «Антонов» ОСОБА_6 , реалізовуючи свійзлочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 НГУ, діючи умисно, за попередньою змовою ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , продовжуючи створювати штучні перешкоди для допуску військових на очолюване ним підприємство, надав вказівку своїм підлегла відповідальним за кінцеве оформлення «Спільного рішення», відтермінувати затвердження ним вказаного документа за надуманими обставинами, хоча як форма, так і зміст документа фактично не змінювались.

Таким чином, після передачі на ДП «Антонов» 14.02.2022 підготовленого в/ч НОМЕР_1 НГУ «Спільного рішення» його фактичне затвердження генеральним директором ДП «Антонов» ОСОБА_6 та безпосередня передача військовослужбовцям НГУ відбулась лише 23.02.2022.

Водночас, 22.02.2022 розуміючи очевидні ризики загострення ситуації щодо повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, а також важливість термінового вжиття заходів для посилення охорони та ІНФОРМАЦІЯ_3 », військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 НГУ вчергове підготували письмове звернення до генерального директора ДП «Антонов» ОСОБА_6 , щодо забезпечення виконання вищевказаних заходів на території аеродрому для своєчасного та якісного реагування на воєнні загрози національній безпеці України з боку рф.

Таким чином, лише 22.02.2022 особовий склад в/ч НОМЕР_1 НГУ був допущений адміністрацією ДП «Антонов» на територію аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » у АДРЕСА_4, заступив на чергування та почав вживати заходи з посилення охорони та оборони вказаного об`єкту, які серед іншого передбачали обладнання фортифікаційних споруд, позицій, облаштування окопів для запобігання та протидії вірогідних дій противника щодо захоплення військового об`єкта.

Тобто в наслідок умисних дій генерального директора ДП «Антонов» ОСОБА_6 , а також т.в.о. заступника генерального директора (з авіаційно- транспортної та льотно-випробувальної діяльності) ДП «Антонов» ОСОБА_17 та заступника директора АТП ДП «Антонов» з авіаційної безпеки ОСОБА_13 , які виразились в перешкоджанні законній діяльності НГУ у виконанні комплексу тих військових заходів, які передбачали посилену охорону та оборону аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_4, з метою запобігання його захопленню та ураженню противником, їх виконання фактично розпочалось лише 22.02.2022, а не 19.01.2022, як того вимагали Розпорядження командування НГУ та Генерального штабу ЗСУ. Вказане унеможливило проведення у фактично відведений час всіх вищевказаних необхідних заходів, на проведення яких розпорядчими документами командування НГУ та Генерального штабу ЗСУ надавався строк з 19.01.2022.

Таким чином, впродовж січня-лютого 2022 року генеральний директор ДП «Антонов» ОСОБА_6 своїми умисними діями, вчиненими за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , перешкоджав військовим службовим особам Національної гвардії України у виконанні ними свої службових обов`язків з охорони та оборони об`єкту аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_3, а саме: не сприяв налагодженню взаємодії та координації з військовими службовими особами НГУ, щодо покращення системи оборони об`єкту; перешкоджав у проведені тренувань особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ на території аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 »; чинив супротив допуску на територію аеродрому військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 НГУ для виконання бойових завдань з охорони та оборони об`єкту; здійснював перешкоди щодо виконання військовослужбовцями військової частини заходів з охорони та оборони об`єкту, а саме: допустив військовослужбовців на територію аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » лише 22.02.2022, не дозволяючи заходити на злітну смугу, забороняючи пересуватись по території аеродрому на броньованій техніці та категорично забороняючи обладнувати позиції, інженерні та фортифікаційні споруди, чим зробив їх перебування на об`єкті не ефективним.

24 лютого 2022 року о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні, після чого збройними силами рф здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах і складах зброї, а також по підрозділах ЗСУ, а військовими формуваннями рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Зокрема, об 11 год. 45 хв. зс рф розпочали штурм аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_7, завдавши вогневого впливу з повітря з ударних гелікоптерів К-52 та Мі-28, Мі-8, а також іншими видами озброєння.

Окрім того, в результаті ведення військовослужбовцями зс рф агресивних воєнних дій за викладених обставин, у зв`язку із зниженою готовністю підрозділу Національної гвардії України до оборони аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке стало наслідком вищеописаних умисних спільних дій ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 щодо перешкоджання законній діяльності військовослужбовців НГУ з посилення його охорони та оборони, здійснено захоплення аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » у АДРЕСА_4, що призвело до неможливості використання вказаного літовища державою Україна та фактичної втрати суверенітету на відповідній частині території України. Також захоплення вказаного аеродрому забезпечило можливість використання військовослужбовцями зс рф даного стратегічного та військового об`єкту для здійснення подальшої військової агресії та тимчасової окупації прилеглих до смт Гостомель населених пунктів Київської області, а також в результаті нанесення ударів зс рф по території аеродрому пошкоджено та знищено літаки ДП «Антонов», а саме Ан-225, Ан-124-100М-150 (Руслан), Ан-22А, Ан-28, Ан-74Т та Ан-26-100, Ан-132D, а також комплектуючі до них, знищено та пошкоджено 144 автотранспортні засоби ДП «Антонов».

В результаті умисних, спільних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , що виразились у перешкоджанні військовим службовим особам Національної гвардії України у виконанні своїх службових обов`язків з охорони та оборони аеропорту ІНФОРМАЦІЯ_2 на АТП ДП «Антонов» в АДРЕСА_4, які в свою чергу діяли на виконання Розпоряджень командування НГУ та Генерального штабу ЗСУ, внаслідок блокування механізму нейтралізації та усунення загроз національній безпеці України, військовослужбовців позбавлено можливостей вчасно вжити заходів щодо охорони та оборони аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_4, що призвело до тяжких наслідків у вигляді знищення та пошкодження військовослужбовцями зс рф літаків та автотранспортних засобів підприємства, втрати контролю над стратегічним та військовим об`єктом з подальшою тимчасовою окупацією прилеглих до смт Гостомель населених пунктів Київської області та створило загрозу національній безпеці України.

У даному кримінальному провадженні 09.03.2023 об 11 год. 50 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

09.03.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.05.2023 включно, без визначення розміру застави.

02.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 30.06.2023 включно, без визначення розміру застави.

28.06.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 26.08.2023 включно, без визначення розміру застави.

16.08.2023 об 14 год. 45 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

18.08.2023 підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам за дорученням прокурора у кримінальному провадженні повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.

23.08.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 20.10.2023 включно, без визначення розміру застави.

16.10.2023 прокурор відділу нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю і координації діяльності правоохоронних органів Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор, з урахуванням вище викладеного також послався на те, що обставини викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які є військовими службовими особами в/ч НОМЕР_1 НГУ, щодо створення умисних штучних перешкод адміністрацією ДП «Антонов», а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , в заходах з організації та забезпечення охорони та оборони об`єкту «Київ-Антонов-2».

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , командира в/ч НОМЕР_1 НГУ, згідно якого адміністрація ДП «Антонов», а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 перешкоджали виконанню розпоряджень ГШ України створюючи умисні штучні перешкоди в заходах з організації та забезпечення охорони та оборони об`єкту «Київ-Антонов-2» з 18.01.2022 по 22.02.2022.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , командувача НГУ, який повідомляє, що йому ОСОБА_16 доповідав, про перешкоджання у запровадженні заходів з організації та забезпечення охорони та оборони об`єкту «Київ-Антонов-2» з 18.01.2022 по 22.02.2022 адміністрацією ДП «Антонов», а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6

- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , сапера в/ч НОМЕР_1 НГУ, який зазначає, що в хвостовій частині фюзеляжу повітряного судна АН-225 (Мрія) виявлено НУРС (некерованого ракетного снаряду, який використовується ударними гелікоптерами вкс рф К-52).

- протоколами допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , відповідно до яких з документом «Спільне рішення командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та адміністрації АЕ «Антонов» (ГОСТОМЕЛЬ) щодо організації здійснення охорони та оборони аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за №18/3/1-32ДСК від 03.02.2022» не ознайомлювались та до заходів з охорони та оборони не залучались. Окрім того, військових службових осіб НГУ бачили на території АТП ДП «Антонов» за декілька днів до війни.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , колишнього директора з безпеки ДП «Антонов», який повідомляє, що ОСОБА_6 на нього документ «Спільне рішення» не розписував;

- наявний оригінал документу «Спільне рішення командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та адміністрації АЕ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ГОСТОМЕЛЬ) щодо організації здійснення охорони та оборони аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за №18/3/1-32ДСК від 03.02.2022»;

- розпорядження командувача Національної гвардії України (шифротелеграма №27/2/1/2-38дск-Е від 18.01.2022), щодо здійснення заходів з організації охорони та оборони об`єкту АТП ДП «Антонов» аеропорту «Київ-Антонов-2» в АДРЕСА_4, зміст якого має інформацію, що становить державну таємницю з грифом секретності «Таємно» та керуючись вимогами Закону України «Про державну таємницю», Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, на виконання вимог режиму секретності вказаний документ зберігається в режимно - секретному відділі органу досудового розслідування.

- розпорядження (бойові розпорядження) командувача Національної гвардії України та Головного управління НГ України (шифротелеграми №27/2/1/2-45дск від 20.01.2022 №27/2/1/2-68т-Е від 26.01.2022, №27/2/4-129т-Е від 07.02.2022, №27/2/4-141дск-Е від 09.02.2022, №27/2/1/2-207дск-Е від 19.02.2022), щодо здійснення заходів з охорони та оборони об`єкту АТП ДП «Антонов» аеропорту «Київ-Антонов-2» в АДРЕСА_4, зміст яких має інформацію, що становить державну таємницю з грифом секретності «Таємно» та керуючись вимогами Закону України «Про державну таємницю», Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, на виконання вимог режиму секретності вказані документи зберігаються в режимно - секретному відділі органу досудового розслідування.

- протоколом огляду від 28.04.2023, де оглянуто позиції протиповітряної оборони в/ч НОМЕР_1 НГУ, які розташовані на території аеродрому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які були позначенні в схемі, яка є частиною вищевказаного «Спільного рішення».

- протоколом огляду від 06.04.2023. Об`єктом огляду є повітряне судно Ан-225 «Мрія», бортовий номер НОМЕР_2 , який розташований на території АТП ДП «АНТОНОВ», за адресою: АДРЕСА_6. Встановлено, що повітряне судно Ан-225 «Мрія», бортовий номер НОМЕР_2 перебуває за вищевказаною адресою в елінгу - споруді, яка призначена для довготривалого зберігання чи стоянки літака Ан-225 «Мрія», бортовий номер НОМЕР_2 .

- протоколом допиту свідка ОСОБА_28 , співробітника ДСНС, який повідомив, що ОСОБА_29 загинув від влучання НУРСа випущеного з гелікоптера вкс рф.

- Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2022, встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Шпола, Шполянського району, Черкаської області, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті - смт Гостомель, Бучанського району Київської області.

- листом від ДП «Антонов» №419/6808-22 від 25.08.2022 щодо пошкодження та знищення літаків ДП «Антонов», а саме Ан-225 (Мрія), Ан-124-100М-150 (Руслан), Ан-22А, Ан-28, Ан-74Т та Ан-26-100, Ан-132Б, а також комплектуючі до них. Здійсненими військовими атаками рф спричинено шкоду майну ДП «Антонов» на території аеропорту «Київ-Антонов-2» у смт Гостомель, зокрема 2 літаки повністю знищено, 4 літаки зазнали суттєвих пошкоджень, серед яких Ан-124-100 (Руслан), а також знищено приблизно 70% Ан-225 (Мрія). Окрім того значних пошкоджень зазнало майно ДП «Антонов», в тому числі транспортні засоби, обладнання та техніка, яке перебувало на території аеропорту «Київ-Антонов-2» ДП «Антонов», яке було пошкоджено та знищено з 24.02.2022 шляхом застосування військовослужбовцями збройних сил, інших військових формувань та правоохоронних органів російської федерації та військової техніки (144 транспортні засоби).

- висновком експерта за результатами проведення судової військової експертизи, зміст якої має інформацію, що становить службову та має гриф обмеження доступу «Для службового користування» та відповідно до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, на виконання вимог режиму секретності вказані документи зберігаються в режимно-секретному відділі органу досудового розслідування;

- протоколом робочої наради з питань виконання ДП «Антонов» вимог, викладених у листі Державіаслужби №1.15-483-22 від 24.02.2022 «Щодо заходів з підготовки до функціонування в умовах правового режиму воєнного стану (стану війни)»;

- протоколом №2 засідання Комітету з авіаційної безпеки АТП ДП «Антонов» від 27.01.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_30 від 23.12.2022, який повідомив, що адміністрації АТП ДП «Антонов» суворо забороняла проводити будь - які копальні роботи;

- поясненнями ОСОБА_31 - керуючого компанією в м. Лейпциг (Німеччина) щодо повідомлення евакуації літаків ще в січні місяці 2022 року;

- листом ПАТ «Страхова компанія «Бусін» від 07.09.2022 №1378 в якому повідомляється, що з 12.02.2022 відбувались повідомлення про настання нестрахових випадків від військових ризиків;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_32 , який повідомив, що до нього звертались представники нацгвардії щодо сприяння в допуску військовослужбовців НГУ до території аеропорту «Київ-Антонов-2», оскільки ДП «Антонов» не допускали їх до виконання поставлених завдань;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_33 від 10.04.2023, який повідомив, що «спільне рішення» перевірялось та погоджувалось ОСОБА_13 та саме ОСОБА_13 безпосередньо спілкувався з керівництвом НГУ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_34 від 11.04.2023, який повідомив, що Концерн не має повноважень втручатись в діяльність Підприємств, які до нього входять, з будь-яких питань, в тому числі, що стосуються функціонування в умовах воєнного стану;

- протоколом одночасного допиту осіб підозрюваного ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_16 від 13.06.2023, відповідно до якого адміністрація ДП «Антонов», а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 перешкоджали виконанню розпоряджень ГШ України створюючи умисні штучні перешкоди в заходах з організації та забезпечення охорони та оборони об`єкту «Київ-Антонов-2» з 18.01.2022 по 19.02.2022.

- шифр-телеграмою ГШЗСУ №39/304/99/20 від 18.01.2022, в якій зазначаються відомості щодо вжиття заходів з охорони та оборони аеропорту «Київ-Антонов-2», зміст якої має інформацію, що становить службову та має гриф «Таємно» та відповідно до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, на виконання вимог режиму секретності вказані документи зберігаються в режимно-секретному відділі органу досудового розслідування.

- допитами свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які спростовують версію підозрюваного ОСОБА_13 щодо неможливості транспортування документу з грифом обмеження доступу «Для службового користування» від АТП ДП «Антонов» до ДП «Антонов». Також повідомляють про порядок реєстрації вхідної кореспонденції «ДСК», який ОСОБА_13 та ОСОБА_17 порушили.

- відповіддю в/ч НОМЕР_1 НГУ №18/1/5-5946 від 18.07.2023, що підтверджує направлення на адресу ДП «Антонов» листів від 04.02.2022 №18/3/1-174, від 22.02.2022 №18/3/1-288 та спільного рішення командира в/ч НОМЕР_1 та адміністрації АЕ «Антонов» щодо організації здійснення охорони та оборони аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 03.02.2022 №18/3/1-32ДСК.

- протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, в яких ОСОБА_6 зазначає, що особисто забороняв проведення навчань військовослужбовців Національної гвардії України.

- іншими доказами в їх сукупності.

Зазначені у клопотанні обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються достатньою сукупністю доказів, які містяться у документах, перелік яких зазначено вище, а також іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

В ході проведення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та речовими доказами, в порядку визначеному ст. 290 КПК України ОСОБА_6 разом з своїми захисниками відмовляється ознайомлюватись з вищевказаними матеріалами.

Окрім того органом досудового розслідування стороні захисту неодноразово направлені листи щодо надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення та необхідності оформлення допуску до державної таємниці, однак сторона захисту на цей час не скерувала до органу досудового розслідування документи щодо оформлення відповідного допуску та з матеріалами провадження не ознайомлюється.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_6 свою вину не визнав, зазначивши, що діяльності Збройних сил не перешкоджав, діяв за погодженням з керівництвом «Укроборонпром».

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою закінчується 21.10.2023, однак закінчити досудове розслідування до завершення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не представляється можливим, оскільки до цього часу не виконані всі процесуальні дії, зокрема, з урахуванням зібраних доказів виконати вимоги ст. 290 КПК України зі сторонами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Крім цього, після передачі до суду обвинувального акту для проведення судом підготовчого судового засідання також необхідний час, а питання продовження строків тримання під вартою вирішується під час підготовчого судового засідання.

Передача обвинувального акту до суду є неможливою без надання доступу підозрюваному та захиснику до матеріалів досудового розслідування і достатнього часу для ознайомлення з цими матеріалами.

Ураховуючи обсяг матеріалів з якими необхідно ознайомити сторони, для виконання вимог ст. 290 КПК України, необхідно витратити строк, який може перевищувати строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Окрім того в матеріалах кримінального провадження містяться відомості, що становлять державну таємницю та відповідно до ч. 3 ст. 517 КПК України, до участі у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, допускаються особи, які мають допуск до державної таємниці відповідної форми та яким надано доступ до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв. Підозрюваний чи обвинувачений бере участь у кримінальному провадженні без оформлення допуску до державної таємниці після роз`яснення йому вимог статті 28 Закону України "Про державну таємницю" та попередження про кримінальну відповідальність за розголошення відомостей, що становлять державну таємницю.

Відповідно до ч. 4 ст. 517 КПК України доступ до матеріалів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, надається захисникам та законним представникам підозрюваного, обвинуваченого, потерпілому та їхнім представникам, перекладачу, експерту, спеціалісту, секретарю судового засідання, судовому розпоряднику, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його під час здійснення своїх прав і обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходячи з обставин, встановлених під час кримінального провадження. Рішення про надання доступу до конкретної таємної інформації та її матеріальних носіїв приймаються у формі наказу або письмового розпорядження керівником органу досудового розслідування, прокурором, судом.

Так, з урахуванням вище викладеного органу досудового розслідування необхідно вжити заходів щодо оформлення допуску до державної таємниці стороні захисту відповідно до норм чинного законодавства.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності, прокурор вважав за необхідне звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

При цьому, на думку сторони обвинувачення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховані під час обрання підозрюваному такого запобіжного заходу, не змінилися та не втратили своєї актуальності, тому сторона обвинувачення звертається з цим клопотанням про продовження строку дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а саме ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Необхідність продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшились та продовжують існувати, зокрема:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є підстави вважати, що ОСОБА_6 може виїхати за межі території України та переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки, вік підозрюваного 77 років, який не підпадає під обмеження вимог пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, щодо заборони виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На даний час не встановлені всі обставини кримінального провадження усі причетні до вчинення даного кримінального правопорушення особи, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, перебуваючи на волі підозрюваний зможе попередити інших учасників злочинів, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Підозрюваний ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, діяв спільно з іншими особами, з якими останній, не перебуваючи під вартою, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків, які вже були допитані у кримінальному провадженні з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні. Крім того, у зв`язку із тим, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , мали триваючий характер та наразі встановлюються свідки вчинення кримінальних правопорушень, відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому знаючи про таких осіб, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на них.

Крім того, тривалий період роботи ОСОБА_6 на ДП «Антонов» свідчить про його тісні та міцні зв`язки з керівниками органів влади, а також іншими особами, включаючи іноземних контрагентів, тому у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може використовувати їх для впливу на свідків, а також з метою уникнення кримінального покарання іншим чином. ОСОБА_6 на даний час займає посаду радника генерального директора ДП «Антонов» та має безпосередній вплив на більшість свідків, які перебувають у нього в підпорядкуванні.

Існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовується тим, що як встановлено матеріалами досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні іншого тяжкого злочину, а саме передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України в межах кримінального провадження 000000614 від 14.11.2022. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 складений за результатами досудового розслідування вказаного провадження, перебуває на розгляді Святошинського районного суду м. Києва. Вказане кримінальне правопорушення вчинене ним, після подій, які є предметом дослідження у кримінальному провадженні, у якому наразі ініційовано стороною обвинувачення продовження дії запобіжного заходу.

Крім цього, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в межах кримінального провадження №000000391 від 26.03.2022. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 складений за результатами досудового розслідування вказаного провадження, перебуває на розгляді Святошинського районного суду м. Києва.

Тому у сторони обвинувачення виникають обґрунтовані сумніви, що залишаючись на свободі ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою приховання інкримінованого йому злочинного діяння.

При цьому прокурор звернув увагу на те, що у кримінальному провадженні №000000391 від 26.03.2022 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2023 строк ознайомлення сторони захисту з матеріалами провадження обмежувався до 23.07.2023 року у зв`язку із навмисним, необґрунтованим затягуванням, що також може вказувати на можливість перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного ОСОБА_40 іншим чином.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройної агресії в Україні.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Як визначає ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 290 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинене кримінальне правопорушення, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за кримінальне правопорушення, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання, в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто - тримання під вартою).

Таким чином, унаслідок складності провадження, наявності об`єктивних причин, за яких перелічені вище слідчі та процесуальні дії не могли бути здійснені раніше, необхідності їх проведення в інтересах повноти і всебічності досудового розслідування, з урахуванням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявності усіх передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, подальше застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, що не в змозі забезпечити застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим органом досудового розслідування при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 враховувався його вік, стать, стан здоров`я, соціальні зв`язки, майновий стан та інші обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

20.10.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18.12.2023 включно.

Зобов`язано начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_6 , з метою встановлення можливості за станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» без надання спеціалізованої медичної допомоги.

Забезпечити поміщення ОСОБА_6 до профільного медичного закладу для надання належної медичної допомоги та лікування у відповідності до лікарського висновку щодо необхідності здійснення надання спеціалізованої медичної допомоги.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, всупереч твердженням апелянтів, колегією суддів встановлено, що при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження тримання ОСОБА_6 , під вартою, а також, що 18.08.2023 у відповідності до ст.290 КПК стороні захисту повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_41 , у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчий суддя врахував тяжкість покарання у кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, те, що він одружений, працюючий, має нагороди за особливі заслуги перед державою, а також ураховуючи обставини вчинення злочину, у якому він підозрюється та його тяжкі наслідки, дані, що характеризують особу підозрюваного, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов обгрунторваного висновку, що докази та обставини на які посилався прокурору клопотанні, давали достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні детектива.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

При цьому слідчим суддею враховано, що дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , втім з огляду на вищевикладені обставини, дію на території України воєнного стану, з врахуванням вимог ст. 176 КПК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, отже сукупність зазначених обставин позбавляє можливості застосувати інший запобіжний захід.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено, під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину, зміст підозри та положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того слідчим суддею враховано стан здоров`я ОСОБА_6 та враховано, що діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов?язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув?язнення.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином необхідність надання ОСОБА_6 , необхідної спеціалізованої медичної допомоги чи додаткового медичного обстеження поза межами медичної частини Київського СІЗО, не унеможливлює утримання обвинуваченого під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув?язненому ОСОБА_6 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

В той же час, враховуючи скарги сторони захисту, слідчий суддя вважав за доцільне зобов?язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_6 з метою встановлення можливості за станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» без надання спеціалізованої медичної допомоги.

Забезпечити поміщення ОСОБА_6 до профільного медичного закладу для надання належної медичної допомоги та лікування у відповідності до лікарського висновку щодо необхідності здійснення надання спеціалізованої медичної допомоги.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи, в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, тому підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи поданих апеляційних скарг про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_42 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи в апеляційних скаргах щодо невідповідності викладених у підозрі відомостей фактичним обставинам справи, посилання на відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України з тих підстав, що описані у повідомленні про підозру дії не можуть становити складу злочину, так як є законними враховуючи повноваження ОСОБА_6 , як генерального директора ДП «Антонов», не враховано нормативне регулювання допуску на територію аеропортів та аеродромів України, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання апелянтів на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, у сукупності, колегія суддів приходить висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1-5 ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4