ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/130/23
Номер справи місцевого суду: 766/9643/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

26 грудня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року в кримінальному провадженні №0002134 від 31 жовтня 2023 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . строком на 2 місяців, в межах строку досудового розслідування, до 31 грудня 2023 року.

Крім того на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

-не відлучатися з постійного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, слідчого, суду за виключенням часу дії сигналу повітряної тривоги;

-повідомляти прокурора, слідчого, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в України.

Термін дії ухвали визначено до 31 грудня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Крім того прокурор просить визначити підозрюваній заставу у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що сторона обвинувачення посилалася на існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Поруч із цим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що запобігти наведеним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Зокрема слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Таким чином у разі визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення до неї може бути застосована реальна міра покарання на тривалий строк. Крім того, підозрювана офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Також суд залишив поза увагою, що ОСОБА_8 знайома та знає анкетні дані потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, адресу їх проживання тому наявний ризик незаконного впливу підозрюваної на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

На думку прокурора слідчий суддя однобічно дослідив обставини справи та не в повній мірі врахував необхідність запобігання наявним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року без змін.

Зазначає, що твердження сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Крім того, має проблеми зі здоров`ям. Відсутність у підозрюваної офіційного місця роботи обумовлена військовою агресією рф та безпековою ситуацією в м.Херсон.

Твердження прокурора про існування ризику незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого та свідків не підтверджене належними та допустимими доказами. При цьому на теперішній час підозрювана виконує покладені на неї обов`язки.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002134 від 31 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

31 жовтня 2023 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження

За твердженням слідчого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя не погодився із доводами сторони обвинувачення та застосував до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання та покладенням обов`язків, що передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину, а також існування ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. В той же час, стороною обвинувачення не доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів. На думку слідчого судді запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленому ризику.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено відсутність правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

- протоколом прийняття заяви від 31.10.2023 від ОСОБА_9

- протоколами огляду від 31.10.2023 року за адресою АДРЕСА_2 та в Хірургічному відділенні КНП «Херсонська МКЛ ім.Лучанського»;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 31.10.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.10.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 31.10.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.10.202;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.10.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_15 .

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри. Зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів існування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконного впливу на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, а підозрювана знайома з потерпілим та свідками в кримінальному провадженні, а також обізнана з місцем їх проживання, враховуючи, що інкримінована ОСОБА_8 кримінальне правопорушення скоєне із застосуванням насильства, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про існування ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків.

Що стосується існування ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду на який також посилається прокурор в апеляційній скарзі, то висновки слідчого судді із вказаного питання також є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.6 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Разом із цим, на думку суду апеляційної інстанції, ні слідчий під час розгляду клопотання, ні прокурор під час апеляційного розгляду не надали жодних належних доказів щодо існування ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Доводи слідчого та прокурора із вказаного приводу зводяться лише до посилань на тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також на відомості про особу підозрюваної. Поруч із цим, сама по собі тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється особа не є самостійною обставиною, яка може вказувати на існування ризику переховування. Вказана обставина може бути врахована у взаємозв`язку із відомостями про особу підозрюваного, що можуть свідчити на користь існування ризику переховування. Однак в матеріалах провадження відсутні такі відомості.

Зокрема, як вірно вказує в своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисник, підозрювана ОСОБА_8 має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, а саме синів.

Відсутність у підозрюваної офіційного місця роботи на думку суду апеляційної інстанції не вказує на існування ризику переховування ОСОБА_8 . При цьому апеляційний суд враховує позицію сторони захисту із вказаного питання, зокрема щодо безпекової ситуації в м.Херсоні та агресії рф.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими доводи прокурора щодо неможливості застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, ОСОБА_8 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, разом із цим, матеріали провадження свідчать, що вона має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, раніше не судима, а тому застосування до підозрюваної ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликане об`єктивною необхідністю.

Зокрема стороною обвинувачення не наведеного жодного обґрунтування яким чином, підозрювана, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків. Зокрема стороною обвинувачення не надано жодних відомостей, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваною здійснювалися спроби вчинити такі дії.

За наведених обставин, з огляду на те, що стороною обвинувачення доведено лише існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді, адже слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на неї обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Застосований слідчим суддею запобіжний захід визначено в межах строку досудового розслідування та вірно обраховано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4